Справа № 729/1182/26 2/729/1034/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І м е н е м У к р а ї н и
заочне
10 вересня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – Булиги Н. О.
секретаря Романченко С .С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Бобровиця цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 27.07.2025-100001428 від 27.07.2025 року у розмірі 7 575 грн., а також понесені судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 27.07.2025-100001428, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2500 грн. строком на 168 днів, з датою повернення кредиту 10.01.2026 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування, строку виплати кредиту чи строку дії договору його умовами не передбачено.
Відповідно до умов договору процентна ставка «Стандарт» є фіксованою та становить 1 % за один день користування кредитом і застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом. Процентна ставка «Економ» становить 0,5 % за один день користування кредитом та застосовується протягом наступних чергових періодів. Крім того, договором передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 125 грн., а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 125 грн. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Кредитний договір було укладено в електронній формі. Позичальник підписав документи, що складають кредитний договір, за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого у SMS-повідомленні на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зазначений ним як фінансовий. Під час укладення договору відповідач також пройшов ідентифікацію з використанням Системи BankID Національного банку України.
Позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору та квитанції про перерахування коштів, кредитні кошти у розмірі 2 500 грн. були перераховані відповідачу 27.07.2025 року на картковий рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу 4441-11XX-XXXX-1616, чим ТОВ «Споживчий центр» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором.
Разом з тим відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 7 575 грн., яка складається з: 2500 грн. — заборгованості за тілом кредиту; 3325 грн. — заборгованості за відсотками; 125 грн. — комісії, пов`язаної з наданням кредиту; 375 грн. — додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 1250 грн. — відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість у розмірі 7 575 грн., а також понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 120.18 грн.
Ухвалою суду від 13.08.2026 було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено її до розгляду з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку визначеному ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстрованого місця його проживання не відомо. Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 27 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) № 27.07.2025-100001428. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 2500 грн. строком на 168 днів з дати його надання, тобто до 10 січня 2026 року. Заявка на отримання кредиту є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з умовами якої позичальник ознайомився під час укладення договору. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування, строку виплати кредиту або строку дії договору його умовами не передбачено (а.с.17-24).
Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка «Стандарт» є фіксованою та незмінною і становить 1 % за один день користування кредитом та застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» є фіксованою та незмінною і становить 0,5 % за один день користування кредитом та застосовується протягом чергових періодів, наступних за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір зазначених процентних ставок не може бути збільшений кредитодавцем в односторонньому порядку.
Також відповідно до умов кредитного договору комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 5 % від суми кредиту та дорівнює 125 грн. Комісія нараховується кредитодавцем у день видачі кредиту та сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 125 грн у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, тобто загалом 375 грн.
Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісії, якщо такі встановлені договором. Дата надання кредиту, його сума, строк кредитування, дата повернення, розмір процентів та порядок здійснення платежів визначені умовами договору та заявкою, яка є його невід`ємною частиною.
Відповідно до пункту 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності. Кредитні кошти надаються шляхом їх перерахування на рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу 4441-11XX-XXXX-1616, зазначеного ним під час укладення договору.
Пунктом 6.1 договору визначено, що позичальник зобов`язаний використати кредит на визначені договором цілі та забезпечити своєчасне повернення кредиту, сплату процентів і комісій у терміни та строки, зазначені у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Зазначений кредитний договір укладено в електронній формі. ОСОБА_1 під час його укладення пройшов ідентифікацію з використанням Системи BankID Національного банку України, за результатами якої було забезпечено однозначне встановлення особи позичальника (а.с.25 зв.ст.).
Документи, що складають кредитний договір, були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано у SMS-повідомленні на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , зазначений ним як фінансовий. Відповідно до умов договору він набрав чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепту), підписаної таким одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором Е165, 27 липня 2025 року підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку на отримання кредиту, чим підтвердив укладення кредитного договору та погодився з його умовами (а.с.24).
З довідки про перерахування коштів від 17.04.2026 року вбачається, що кредитодавцем на рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 2 500 грн. ОСОБА_1 отримав зазначені кредитні кошти на карту № НОМЕР_2 у повному обсязі (а.с.13).
Таким чином, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором.
Разом з тим відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та передбачені договором платежі у встановлені строки не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 7 575 грн, яка складається із: 2 500 грн — заборгованості за тілом кредиту; 3 325 грн — заборгованості за відсотками; 125 грн — комісії, пов`язаної з наданням кредиту; 375 грн — додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості; 1 250 грн — процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.14-16).
При цьому, нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося позивачем у межах встановленого договором 168-денного строку кредитування, тобто до 10.01.2026 року, відповідно до погоджених сторонами умов кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, дослідивши надані позивачем докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 500 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3 325 грн та комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 125 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до умов кредитного договору комісія за надання кредиту становить 5 % від суми кредиту, тобто 125 грн.; відсотки за користування кредитом нараховані позивачем у межах погодженого сторонами 168-денного строку кредитування.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 375 грн. за кредитним договором № 27.07.2025-100001428 від 27.07.2025 року, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом — витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст. 263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначила, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платні та безоплатні послуги з надання інформації щодо кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації щодо кредиту, однак така інформація один раз на місяць має надаватися споживачу безоплатно. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач має право отримувати безоплатно один раз на місяць, суперечить вимогам закону.
Відповідно до умов кредитного договору № 27.07.2025-100001428 комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 125 грн. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. За умовами договору така комісія встановлена за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення можливості здійснення платежів онлайн та на відділеннях, відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет, інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні та інші послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості.
При цьому, у самому кредитному договорі зазначено, що до комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 фактично замовляв та отримував від кредитодавця будь-які додаткові послуги, за які умовами договору передбачено сплату додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості, зокрема, звертався за інформаційною підтримкою, консультаційними послугами чи іншими послугами, які не охоплюються обов`язками кредитодавця за кредитним договором та законом.
Саме по собі передбачення у кредитному договорі можливості надання таких послуг та встановлення фіксованої комісії за кожний відповідний черговий період, незалежно від фактичного звернення позичальника за такими послугами та їх отримання, не свідчить про фактичне надання відповідачу самостійної додаткової послуги, за яку кредитодавець вправі вимагати окрему плату.
При цьому, такі зазначені у договорі дії, як забезпечення можливості здійснювати платежі, інформування про строки їх внесення, обслуговування особистого кабінету та інші організаційні дії, пов`язані із супроводженням кредитної заборгованості, за своєю суттю пов`язані з виконанням та обслуговуванням укладеного сторонами кредитного договору.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів фактичного надання ОСОБА_1 додаткових послуг, за які встановлена відповідна плата, суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 375 грн. за кредитним договором № 27.07.2025-100001428 від 27.07.2025 року задоволенню не підлягає.
Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення 1 250 грн. відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке.
24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені), нарахованої за прострочення виконання грошових зобов`язань у період дії воєнного стану.
Оскільки позивач просить стягнути з ОСОБА_1 1 250 грн. відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 27.07.2025-100001428 від 27.07.2025 року у період дії воєнного стану, то суд доходить висновку, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Отже, з урахуванням наведеного, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 5950 грн, з яких: 2 500 грн. — заборгованість за тілом кредиту, 3 325 грн — заборгованість за відсотками за користування кредитом та 125 грн — комісія, пов`язана з наданням кредиту. У задоволенні вимог про стягнення 375 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 1250 грн. відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, слід відмовити. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 5 950 грн, що становить 78,55 % від загального розміру заявлених позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 091 грн. 90 коп. (2 662,40 грн ? 78,55 %).
Разом з тим, витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у розмірі 120,18 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки такі не є судовими витратами у розумінні ст.133 ЦПК України.
Керуючись статтями 526, 527, 530, 599, 1050, 1048, 1054, 1056 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 141, 258,259, 263-265, 279, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 27.07.2025-100001428 від 27.07.2025 року у сумі 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у рахунок відшкодування судового збору 2 091 (дві тисячі дев`яносто одну) гривню 90 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження 01032, м. Київ вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О. Булига