Справа №678/838/26
Провадження №1-кп-678-109/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів матеріали кримінального провадження за №12026243360000036 від 27.05.2026 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, непрацюючого, інвалідності немаючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , 26.05.2026 року близько 15 год. 00 хв., перебуваючи неподалік лівого берегу річки Південний Буг, а саме поруч Новокостянтинівської ГЕС, що в с.Кудинка, Летичівської ТГ, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті ревнощів його дівчини ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийняв рішення про умисне спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Тоді ж, ОСОБА_6 реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, за вищенаведених обставин, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження, стоячи навпроти потерпілої, своєю правою рукою, а саме кулаком, умисно наніс ОСОБА_5 один прямий удар в ділянку лоба останньої зліва, після чого вона втратила рівновагу та сіла на землю.
В подальшому, продовжуючи реалізацію свого єдиного протиправного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , стоячи попереду потерпілої, своєю босою правою ногою, а саме носком, при цьому утримуючи останню правою рукою за волосся, умисно наніс ОСОБА_5 один удар в ділянку носа, в наслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів лобної ділянки голови зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки, підшкірного крововиливу носа, перелому кісток носа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби).
Тобто, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, та надав показання про те, що він всі обставини викладені у обвинувальному акті про обвинувачення відносно нього визнає повністю, повністю та цілком розуміє суть обвинувачення, не оспорює жодної обставини. Він дійсно у вказаний час, у вказаному місці, за вказаних обставин та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння спричинив вказані тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 . Він розуміє що вчинив даний поступок через ревнощі, однак не просив та не бажає попросити у потерпілої ОСОБА_5 вибачення за свої протиправні дії. Він розкаюється у вчиненому та обіцяє, що більше такого не повториться, просить суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні надала показання про те, що так дійсно 26.05.2026 року близько 15 год. 00 хв. вона та ОСОБА_6 перебували неподалік лівого берегу річки Південний Буг, а саме поруч Новокостянтинівської ГЕС, що в с.Кудинка, Летичівської ТГ, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, та в ході конфлікту між ними з приводу того, що ОСОБА_6 зустрічається з іншою дівчиною, а саме ОСОБА_7 між ними почалась спочатку сварка, а потім ОСОБА_6 почав наносити їй тілесні ушкодження. Їй не хочеться згадувати дану подію та будь-що розповідати, оскільки вона хоче забути про те, що сталось. Письмові пояснення та показання надані нею під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження вона підтримує в повному обсязі та підтверджує їх. ОСОБА_6 не просив та не просить у неї вибачення за свої протиправні дії та вона його не пробачає за вчинене. Якщо суд дійде до переконання у винуватості ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального проступку, то вона просить суд суворо його покарати за даний вчинок.
Судом встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд переконавшись, у відсутності сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновки експертів з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.
Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за вчинене.
Таким чином дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ч.1 ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття.
Згідно ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд також враховує, що ОСОБА_6 являється особою раніше не судимою, повністю та беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального проступку, щиро розкаявся, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, яке на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 не обирався і суд приходить до переконання, що не має необхідності його обирати і до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1