ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 вересня 2026 року м. Житомир справа № 240/21483/25
категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбудагро" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 

встановив:

І. Зміст позовних вимог та позиція позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДАГРО» звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Грибана М.М. від 12 серпня 2025 року № 015096 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн, а також покласти судові витрати на відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувану постанову прийнято з порушенням норм чинного законодавства та за неправильної правової кваліфікації. Позивач зазначає, що під час здійснення внутрішнього вантажного перевезення за маршрутом село Мала Рача Житомирської області — село Калачівка Одеської області транспортним засобом MAN (номерний знак НОМЕР_1 ) водій ОСОБА_1 мав усі обов`язкові документи, передбачені статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». На думку позивача, щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку (тахокарти) або бланк підтвердження діяльності не є документами, на підставі яких виконується вантажне перевезення в межах України. Позивач стверджує, що відповідальність за порушення режиму праці та відпочинку водіїв встановлена абзацом 8 частини 1 статті 60 зазначеного Закону у розмірі 340 грн, а застосування штрафу за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону у сумі 17 000 грн є безпідставним. Крім того, позивач вказує на правову невизначеність конструкції «інші документи, передбачені законодавством» у статті 48 Закону, посилаючись на порушення принципу «якості закону» та практики Європейського суду з прав людини. Також товариство зазначило, що водій не здійснював перевезень у спірні дні (з 25 по 29 червня 2025 року), на підтвердження чого підприємством було своєчасно оформлено бланк підтвердження діяльності від 30 червня 2025 року, копію якого долучено до позову.
ІІ. Позиція відповідача (відзив на позов та заперечення)
Відповідач надав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача зазначив, що 09 липня 2025 року посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення від 03 липня 2025 року № НР 000657 проведено рейдову перевірку вантажного автомобіля MAN (номерний знак НОМЕР_1 ). Під час перевірки встановлено факт надання позивачем послуг з перевезення вантажу без наявності у водія щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за 5 днів (25, 26, 27, 28 та 29 червня 2025 року) або бланка підтвердження діяльності за цей період. Зазначене порушення зафіксовано в Акті перевірки № ОАР 042171 від 09 липня 2025 року, підписаному водієм без зауважень. Відповідач зауважує, що норма статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є бланкетною та відсилає до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, та Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385. Вантажні автомобілі повною масою понад 3,5 тонни обов`язково обладнуються тахографами, а водій повинен мати при собі та надавати для перевірки тахокарти за поточний день і попередні 28 днів або бланк підтвердження діяльності. Непред`явлення цих документів під час перевірки тягне за собою накладення штрафу за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону. Щодо наданого позивачем до суду бланка підтвердження діяльності відповідач вказав, що під час рейдової перевірки на дорозі та під час розгляду справи уповноваженим органом цей документ не надавався, а його пізніше пред`явлення лише до суду згідно з практикою Верховного Суду не спростовує факт правопорушення, встановлений на момент проведення контрольного заходу.
ІІІ. Рух справи та процесуальні дії
Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Сторонам було встановлено строки для подання заяв по суті справи. Справу розглянуто на підставі наявних у ній письмових доказів.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ТОВ «ІНВЕСТБУДАГРО» зареєстроване як юридична особа та здійснює діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту.
09 липня 2025 року посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення від 03 липня 2025 року № НР 000657 проведено рейдову перевірку дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Згідно з товарно-транспортною накладною від 07 липня 2025 року № 07/07-1 автомобільним перевізником вантажу за маршрутом село Мала Рача Житомирської області — село Калачівка Одеської області було ТОВ «ІНВЕСТБУДАГРО».
Під час перевірки посадовою особою контролюючого органу виявлено порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність у водія реєстраційних листків режиму праці та відпочинку (тахокарт) за 5 днів (25, 26, 27, 28, 29 червня 2025 року) та бланка підтвердження діяльності за вказані дні.
За наслідками перевірки складено Акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ОАР 042171 від 09 липня 2025 року. Водій ОСОБА_1 ознайомився з актом та підписав його без будь-яких зауважень чи заперечень.
Листом від 23 липня 2025 року № 65115/26/24-25 Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області запросив ТОВ «ІНВЕСТБУДАГРО» на розгляд справи про порушення на 12 серпня 2025 року.
12 серпня 2025 року директор товариства надав письмові пояснення по суті виявленого порушення, однак бланк підтвердження діяльності за спірний період до контролюючого органу не надав.
12 серпня 2025 року за наслідками розгляду справи в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Грибаном М.М. винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015096, якою до ТОВ «ІНВЕСТБУДАГРО» застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 грн на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Скаргу позивача на вказану постанову залишено без задоволення листом Укртрансбезпеки від 27 серпня 2025 року № 7485/3.3/15-25.
Незгода позивача із зазначеною постановою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
V. Нормативно-правове обґрунтування та оцінка суду
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із таких норм права.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та місцевого самоврядування регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі — Закон № 2344-III).
Статтею 18 Закону № 2344-III передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частинами першою та другою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника — документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія — посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Статтею 2 Закону № 2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів і порядок його обліку визначено Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 (далі — Положення № 340).
Відповідно до пункту 6.1 розділу VI Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонни повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Згідно з пунктом 6.3 Положення № 340 водій, який керує транспортним засобом, обладнаним тахографом, повинен мати при собі та пред`являти посадовим особам для перевірки реєстраційні листки режиму праці та відпочинку (тахокарти) за поточний день та попередні 28 днів або картку водія у разі використання цифрового тахографа.
Згідно з пунктом 6.4 Положення № 340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4 до Положення № 340). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання тахографів регулюється Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (далі — Інструкція № 385). Пунктом 3.3 Інструкції № 385 закріплено обов`язок водія мати при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку цифрового тахографа.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 06 лютого 2025 року у справі № 440/2336/23 дійшов висновку, що перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III, не є вичерпним; норма має бланкетний характер («інші документи, передбачені законодавством»), до яких належать акти спеціального законодавства, зокрема Положення № 340 та Інструкція № 385, що встановлюють обов`язок обліку робочого часу і відпочинку водія. Аналогічний правовий висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 823/1199/17 та від 14 листопада 2024 року у справі № 440/8156/23.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, — у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000,00 грн).
Суд відхиляє доводи позивача про те, що зафіксоване порушення підлягає кваліфікації за абзацом 8 частини першої статті 60 Закону № 2344-III (порушення режимів праці та відпочинку водіями). Зазначена норма регулює випадки фактичного недотримання встановлених норм тривалості щоденного або щотижневого керування чи відпочинку, зафіксованих у тахокартах чи роздруківках. У разі ж відсутності самих тахокарт чи бланка підтвердження діяльності орган контролю позбавлений можливості перевірити дотримання водієм режиму праці, що кваліфікується саме як здійснення перевезення без обов`язкових документів за статтею 48 Закону № 2344-III. Ця правова позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 600/3906/22-а.
Суд також критично оцінює надану позивачем разом із позовною заявою копію бланка підтвердження діяльності від 30 червня 2025 року. Під час проведення рейдової перевірки 09 липня 2025 року та під час розгляду справи про порушення 12 серпня 2025 року вказаний бланк перевізником і водієм не надавався.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у постановах від 23 листопада 2023 року у справі № 340/4637/22, від 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21 та від 14 листопада 2024 року у справі № 420/24932/23, основну інформацію для притягнення особи до відповідальності несуть саме ті документи, які особа подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до відповідальності. Нові докази, які подаються заінтересованими особами лише до суду після винесення оскаржуваного рішення, мають оцінюватися з розумною критикою та не спростовують факт відсутності таких документів у водія під час здійснення перевезення на момент складання акта рейдової перевірки.
Згідно з частиною першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством України, а наведені в акті перевірки та оскаржуваній постанові обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин правові підстави для скасування постанови від 12 серпня 2025 року № 015096 відсутні, а в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
VІ. Розподіл судових витрат
Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, судові витрати позивача відповідно до статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУДАГРО» (код ЄДРПОУ 33651676; 12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Велика Житомирська, буд. 21) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845; 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 12 серпня 2025 року № 015096 про застосування адміністративно-господарського штрафу — відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа

01.09.26