Справа № 466/3035/26
Провадження № 2/444/1760/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
02 вересня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.
секретар судового засідання Мачіха Г.В.,
з участю представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Зіновкіна О.П.,
представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Школьної А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,-
В С Т А Н О В И В : 
На адресу суду від Шевченківського районного суду м.Львова на підставі ухвали судді від 09.04.2026 року за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області надійшла позовна заява подана представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Зіновкіною Оленою Павлівною до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітніх дітей. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 (надалі позивач) та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Шлюб зареєстровано Чугуєвським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуєвському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків).
На час подачі позовної заяви про стягнення аліментів, в провадженні суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу позивача із відповідачем. 
У шлюбі позивача з відповідачем народили двох доньок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , які народилися в Республіці Польща, що підтверджується свідоцтвами про народження перекладеними з польської мови, №0809063/00/AU/2022/687057 та №0809063/00/AU/2022/903184.
Діти проживають разом із позивачем. Відповідач проживає окремо. Сімейні стосунки припинені.
В позові зазначено, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Такий рівень позивачка самостійно не зможе забезпечити двом донькам, яким наразі 4 рочки, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на утримання двох дітей.
Відповідач працездатний, працює офіційно, не має будь-яких обмежень для влаштування на роботу, стан його здоров`я задовільний, не заперечує, що має значний дохід, інших утриманців за виконавчими листами не має, а тому, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу, та може сплачувати такий розмір аліментів.
Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.
Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Такий рівень, позивач, одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 10000,00 грн., оскільки працює, має значний стабільний дохід від офіційного працевлаштування, та додатковий дохід від замовлень по профільній діяльності відповідача.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, та отримує допомогу від держави, через перебування на утриманні дітей, не працює, сума державної допомоги, яку вона отримує на дитину є недостатньою для організації їх розвитку, повноцінного харчування та забезпечення повсякденними потребами, а тому заявлений до стягнення розмір аліментів буде відповідати нормам чинного законодавства та буде достатнім для забезпечення двох малолітніх дітей всім необхідним для їх життя та розвитку.
Виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб двох дітей, позивач вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на її користь на утримання дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 (десяти тисяч) гривень.
Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 12.06.2026 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в судове засідання на 02.09.2026 року.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що у шлюбі з позивачкою в них народилося двоє дітей. На сьогоднішній день їх сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Той факт, що вони є внутрішньо переміщеними особами., зміна місця проживання суттєво вилинули на їх стосунки та побут. Відповідач стверджує, що незважаючи на окреме проживання дітей з позивачкою, він усвідомлює та повністю підтверджує свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися. Додатково зазначає про те, що під час спільного проведення часу з дітьми він при можливості забезпечує їх продуктами харчування, необхідним одягом та взуттям, предметами для навчання та розвитку, іграшками та іншими необхідними речами. І буде продовжувати це робити незалежно від сплати аліментів, оскільки хоче, щоб його діти почували себе захищеними поруч з батьком. Відповідач зазначає, що він працює на посаді старшого викладача у Харківській державній академії дизайну та мистецтв та отримує відповідний дохід, про що подає відповідну довідку. А відтак, він може сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 4000 гривень на кожну дитину. Враховуючи його рівень доходу, а також те, що в силу переїзду через збройну агресію проти України до іншого регіону він змушений орендувати житло, має особисті витрати, необхідні йому для проживання, він не може сплачувати більше 8 000 грн. аліментів на утримання двох дітей щомісячно. 
У зв`язку з наведеним, відповідач просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати аліменти на дітей по 4000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.
В судовому засіданні представник позивачки – адвокат Зіновкіна О.П. зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, та просить такі задовольнити з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач офіційно працює, є реставратором, і у нього, окрім зарплати, є також інші підробітки, оскілки він працює, сплачує оренду, що також потребує додаткових коштів. Розмір аліментів, який готовий сплачувати відповідач, не набагато відрізняється від того розміру, який просить позивачка, а тому представник просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Школьна А.В. зазначила, що відповідач, як батько, визнає і готовий сплачувати аліменти на дітей. Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, змушений орендувати житло. Так, відповідач орендує будинок, йому необхідні кошти для життя. Дійсно, відповідач реставрує меблі, але це тимчасові підробітки, і гарантій того, що відповідач постійно зможе сплачувати аліменти на дітей в сумі 10 000 гривень немає. Відповідач готовий сплачувати аліменти в сумі 8000 грн. на дітей, а при можливості буде їм добровільно додатково допомагати. Представник підтримала викладені у відзиві мотиви, та просила суд позовні вимоги задовольнити частково. 
Заслухавши вступне слово представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що сторони між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб 28.08.2021 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 28.08.2021 року, актовий запис №292 (арк. спр.5). 
Із матеріалів справи встановлено, що у сторін у шлюбі народилися дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження перекладеними з польської мови, №0809063/00/AU/2022/687057 та №0809063/00/AU/2022/903184.
Позивачка та діти взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок Львівської міської ради від 12.04.2023 року.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
З приписів зазначених вище правових норм випливає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум у 2026 році в Україні для дітей встановлено: віком до 6 років - 2817 гривень; віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Із наданої суду довідки про доходи встановлено, що відповідач є офіційно працевлаштований на посаді старшого викладача Харківської державної академії дизайну і мистецтв з 01 вересня 2021 року. Загальна сума доходу відповідача за період з 01.01.2025р. по 31.03.2026р. за винятком утримань становить 108 943,96 грн.
При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідач є особою молодого віку, працює, погоджується сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
Оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, враховуючи доводи сторін, які викладені у позовній заяві та відзиві на позов, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітніх дітей, обов`язку обох батьків утримувати дитину, а також виходить із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли б утримувалась обома батьками.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
А тому суд, виходячи із норми ч. 1 ст. 191 СК України, дійшов висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 08.04.2026 року (арк. спр. 2).
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп. 
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей, а саме: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь їх матері ОСОБА_1 в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 08.04.2026 року і до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок, який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3 . 

Повне рішення суду складено 07.09.2026 року.

Суддя:          Олещук М. М.