Номер провадження 2/754/9722/26
Справа №754/8413/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

13 липня 2026 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 58 717,55 грн, та ухвалив таке рішення.
Стислий виклад позицій сторін
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС", як новий кредитор за споживчими кредитними договорами № 4993865 від 25.09.2024 та № 1862405 від 28.10.2024, звернувся до суду з позовом до Відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості в загальному розмірі 58 717,55 грн, яка складається з 13 999,99 грн заборгованості за тілом кредитів, 31 717,56 грн заборгованості за сумою відсотків та 13 000,00 грн пені і штрафів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (первісним кредитором) та Відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4993865, за умовами якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. Крім того, 28.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЛФІ КРЕДИТ" (первісним кредитором) та Відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1862405, за умовами якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитів та сплати відсотків, утворилася зазначена заборгованість.
Позивач вказує, що 26.06.2025 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01.02-14/25, а 29.04.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 01.02-09/25, за умовами яких Позивач набув права вимоги до Відповідача за вказаними кредитними договорами на підставі Актів приймання-передачі Реєстрів Боржників в електронному вигляді.
Також Позивач просить покласти на Відповідача судові витрати у загальному розмірі 2 662,40 грн, які складаються зі сплаченого ним судового збору.
Відповідач відзив на позов не подавав.
Відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи у суді. Суд додатково надсилав копію ухвали про відкриття провадження у справі на електронні адреси gesagon79@gmail.com, abramovgena365@gmail.com та повідомляв про дату початку розгляду справи по суті на номери телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що вказані в позовній заяві та кредитних договорах, з метою вжиття заходів щодо належного повідомлення Відповідача про розгляд справи.
Суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв`язку з ненаданням Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, і не заявлення клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву (частина восьма статті 178 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про споживче кредитування", який встановлює, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 1-1 частини першої статті 1).
Також цей Закон встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8).
Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися) зазначаються у договорі про споживчий кредит (пункт 10 частини першої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").
25.09.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (Первісний кредитор) та Відповідач, ОСОБА_1 , уклали договір про споживчий кредит № 4993865 у формі електронного документа з урахуванням особливостей укладання кредитного договору в електронному вигляді, що визначені Законом України "Про електронну комерцію". Крім того, 28.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЛФІ КРЕДИТ" (Первісний кредитор) та Відповідач уклали договір про споживчий кредит № 1862405 у аналогічній формі.
Перед підписанням договорів Відповідач проходив ідентифікацію з використанням системи BankID НБУ. Первісні кредитори здійснили отримання ідентифікаційних даних Відповідача та їх верифікацію із використанням цієї системи.
Зазначені дії дозволили кредитодавцям однозначно встановити особу Відповідача, який пройшов процедуру реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі та отримав доступ до особистого кабінету. Сторони уклали електронні правочини після належної ідентифікації особи позичальника.
Відповідач підписав договори про надання споживчого кредиту електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами 50446 та М667 відповідно до умов укладених договорів.
На виконання умов договору № 4993865 від 25.09.2024 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" перерахувало Відповідачу кошти на платіжну картку НОМЕР_5 в сумі 10 000,00 грн. На виконання умов договору № 1862405 від 28.10.2024 ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" перерахувало Відповідачу кошти на платіжну картку НОМЕР_6 в сумі 4 000,00 грн. Ці платіжні операції відбулися через надавачів платіжних послуг Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕЙТЕК", які включені до реєстру платіжної інфраструктури Національного банку України.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується квитанцією ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ", відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 25.09.2024 14:27:20 на суму 10 000,00 грн. Номер транзакції в системі iPay.ua - 519769642. Призначення платежу: Зарахування 10000 грн на карту 537541хххххх4709.
Крім того, факт перерахування коштів підтверджується листом № 20250508-3609 від 08.05.2025, виданим ТОВ "ПЕЙТЕК", відповідно до якого повідомлено, що на виконання договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 01.04.2024, що укладений з ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ", було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ": 28.10.2024 22:37:13 на суму 4 000,00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ "ПЕЙТЕК" - 175a1266-e31c-467a-8814-f7d5618d0449. Номер транзакції в системі ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" - 31b9675afb4505d071ddee59526e2ea2. Session ID - 027728087675. Сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua. Код авторизації - 509019. Банк-еквайр - АТ "ПУМБ". Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_6 .
Оцінюючи ці докази, Суд враховує, що згідно з нормами частини четвертої статті 31 Закону України "Про платіжні послуги" від 30 червня 2021 року № 1591-IX після виконання платіжної операції надавач платіжних послуг платника зобов`язаний надати платнику у спосіб та в порядку, визначені договором, таку інформацію: відомості, які дають змогу платнику ідентифікувати виконану платіжну операцію та інформацію про отримувача (за наявності технічної можливості); суму платіжної операції у валюті рахунку платника та у валюті платіжної операції; суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані з платника за виконання платіжної операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); курс перерахунку іноземної валюти (якщо платнику надавалися послуги з виконання операцій з обміну іноземної валюти); дату і час прийняття до виконання платіжної інструкції, дату валютування (у разі її зазначення).
У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Тобто, зважаючи на наведені норми Закону України "Про платіжні послуги" у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів Відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Отже, довідки та квитанції, видані фінансовими компаніями (суб`єктами господарювання у сфері надання платіжних послуг), які мають відповідні ліцензії, є належними доказами. Вони містять інформацію про здійснення платежів в рамках договірних відносин між первісними кредиторами і Відповідачем, що безпосередньо свідчить про проведення фінансових операцій та повністю відповідає вимогам законодавства щодо належності, допустимості та достовірності доказів.
Такі довідки у сукупності з електронним договором є належним первинним документом у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", адже вони містять відомості про здійснені операції.
У пунктах 15.15, 15.16 постанови від 27 березня 2024 року у справі № 191/4364/21 Велика Палата Верховного Суду з посиланням на висновки постанови від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 зауважила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), адже за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від стандарту "достатність доказів", підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Суд звертає увагу, що не вважає факт перерахування коштів доведеним лише через те, що про нього заявив Позивач. Ця обставина встановлюється Судом як юридичний факт виключно на підставі оцінки поданих Позивачем доказів (договорів та квитанцій надавачів платіжних послуг). Укладенню договорів передувала ідентифікація Відповідача за допомогою Системи BankID НБУ, Відповідач самостійно вказав у заявках номери карток, на які необхідно перерахувати кошти. Відповідач не надав банківської виписки з власного рахунку для спростування доказів Позивача, клопотання про витребування доказів не заявляв, тому Суд, керуючи принципом змагальності та застосовуючи стандарт вірогідності доказів (стандарт більшої переконливості), доходить висновку, що факт перерахування коштів є доведеним.
За умовами договору № 4993865 Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти протягом 360 днів, тобто не пізніше 20.09.2025. За умовами договору № 1862405 Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти протягом 360 днів, тобто не пізніше 23.10.2025.
Умови укладених договорів встановлюють обов`язок Відповідача повертати кредитну заборгованість згідно з Графіками платежів.
Умови Договорів передбачають також застосування фіксованої стандартної процентної ставки у розмірі 1,00% в день для договору № 4993865 та 1,00% в день для договору № 1862405 у межах строку кредиту.
Відповідно до розрахунків первісних кредиторів, що надав Позивач, у Відповідача утворилася загальна заборгованість у розмірі 13 999,99 грн за тілом кредитів, 31 717,56 грн заборгованості за відсотками, нарахованими за період користування кредитами, та 13 000,00 грн пені і штрафів.
Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку заборгованості, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначення позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15; постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 (пункт 33), постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі № 925/872/21 (пункт 76); постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц).
У справі, що розглядається, кредитні договори із Відповідачем були укладені 25.09.2024 та 28.10.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX. 
Суд встановив, що нарахування процентів за користування кредитами згідно з розрахунками Позивача здійснювалося із застосуванням ставки 1,00% на день, що повністю відповідає нормам законодавства. Суд перевірив розрахунки заборгованості, надані Позивачем, визнав їх обґрунтованими та правомірними.
Відповідач не надав Суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданих Позивачем розрахунків, а також не надав свій власний контррозрахунок заборгованості.
Позивач довів порушення Відповідачем умов цих договорів шляхом неналежного виконання обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів. Натомість Відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав Суду жодних доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Позивач у цій справі набув права вимоги до Відповідача за договорами споживчого кредиту, що є предметом спору, на підставі договору факторингу № 01.02-14/25 від 26.06.2025, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС", а також договору факторингу № 01.02-09/25 від 29.04.2025, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЛФІ КРЕДИТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС". Відповідно до умов вказаних договорів Клієнти відступають (передають) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнтів та сплачує Клієнтам за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договорів у порядку та у строки встановлені цими Договорами.
Згідно з пунктами 3.1.3 договорів факторингу право вимоги переходить до Фактора після підписання Сторонами цих Договорів, з моменту підписання Сторонами Актів приймання-передачі Реєстрів Боржників в електронному вигляді, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами.
Відповідно до витягів з Реєстрів боржників до договорів факторингу відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 4993865 від 25.09.2024 на загальну суму заборгованості 39 397,55 грн та за кредитним договором № 1862405 від 28.10.2024 на загальну суму заборгованості 19 320,00 грн, боржником за якими є ОСОБА_1 .
На виконання умов договорів факторингу сторони склали та підписали Акти приймання-передачі Реєстрів Боржників в електронному вигляді. Крім того, матеріали справи містять докази сплати Позивачем ціни продажу за відступлення права вимоги, а саме: платіжну інструкцію № 10107 від 26.06.2025 на суму 2 760 763,87 грн (сплата фінансування на користь ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" за договором № 01.02-14/25) та платіжну інструкцію від 30.04.2025 на суму 3 736 109,63 грн (сплата фінансування на користь ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" за договором № 01.02-09/25).
Презумпція чинності цих договорів не спростована на підставі рішення суду, яке набрало законної сили (стаття 204 ЦК України). Усі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, a обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню у разі неспростування презумпції правомірності договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010).
Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, Суд вирішив, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у загальному розмірі 45 717,55 грн (13 999,99 грн заборгованість за тілом кредитів, 31 717,56 грн - заборгованість за відсотками).
Водночас підстави для стягнення штрафів та пені за порушення грошового зобов`язання у загальному розмірі 13 000,00 грн відсутні із огляду на дію спеціальної норми пункту 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, яка звільняє позичальників за кредитним договором від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань під час воєнного стану, Позивач не має права вимагати стягнення з боржника додаткових коштів у виді неустойки (штрафу, пені) за порушення грошового зобов`язання у кредитних правовідносинах за період прострочення, що припав на період дії воєнного стану. Цією нормою установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на наведене, у задоволенні позову в частині стягнення неустойки слід відмовити.
Розподіл судових витрат
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини першої, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду з цим позовом поніс судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2 662,40 грн. Ціна позову - 58 717,55 грн.
Суд задовольнив позовні вимоги частково на суму 45 717,55 грн, тому з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача судові витрати у розмірі 2 072,95 грн (2 662,40 грн х 45 717,55 грн / 58 717,55 грн).
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" 13 999,99 грн заборгованості за тілом кредиту та 31 717,56 грн заборгованості за сумою відсотків, а також судові витрати у розмірі 2 072,95 грн. Загальна сума стягнення становить 47 790,50 грн.
У решті вимог відмовити.
Позивач (Стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8, код ЄДРПОУ 37616221, IBAN: НОМЕР_7 в АТ "ОТП БАНК").
Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ; адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
рішення підписано 13.07.2026
Суддя         Інна КОВАЛЕНКО