Справа № 675/970/26 
Провадження № 2-а/675/26/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" вересня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Демчука П.В.,
за участю секретаря судового засідання Григор`євої О.С., 
представника позивача – адвоката Іванова А.Б., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 
ВСТАНОВИВ:
22 червня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обгрунтування позову вказав, що 07 квітня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 прийняв відносно нього постанову № 441 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Про існування такої постанови ОСОБА_1 стало відомо 18 червня 2026 року у судовому засіданні під час розгляду справи Ізяславським районним судом про оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16 грудня 2025 року під час дослідження письмових матеріалів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 63 від 15.03.2026 року ОСОБА_1 не з`явився по повістці від 10.10.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 20 жовтня 2024 року, у своїх поясненнях зазначив, що був хворий і не міг з`явитися.
Постанова була прийнята на підставі протоколу № 63 про адміністративне правопорушення від 15.03.2025 року, в якому відсутні посилання на будь-які документи та на підставі яких можливо було дійти висновку про наявність або відсутність в діях позивач складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Не вказані дата та місце вчинення адмінправопорушення, відповідно до ст. 38 КУпАП пройшли строки притягнення до адміністративної відповідальності. 
Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адмінправопорушення, тому всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Зважаючи на викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Ухвалою суду від 23.06.2026 року провадження у адміністративній справі відкрито та справу призначено в спрощеному провадженні з викликом сторін.
В судовому засіданні представник позивача Іванов А.Б. заявлений позов підтримав. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явися, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином завчасно, через систему електронний суд.
Відзив до суду не надходив. Ухвалою суду були витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення , які відповідачем надані суду. 
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.
В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що постановою № 441 від 07.04.2026 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнення накладено за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою, надісланою засобами поштового зв`язку для з`явлення 20.10.2024 року. Згідно наданих пояснень до протоколу та усних свідчень не зміг прийти вчасно оскільки в той час хворів, письмових доказів надано не було (так у постанові).
Протокол про вказане правопорушення був складений уповноваженим працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 15 березня 2025 року у присутності ОСОБА_1 . У своїх поясненнях у протоколі ОСОБА_1 зазначив, що був хворий, а документи надіслав поштою. Також у протоколі наявний запис про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12 год. 30 хв. 07 квітня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Винесена 07 квітня 2025 року постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом, однак відомості про її вручення адресату матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду судом справи.
Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 17 Закону України «Про оборону», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.
Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є особою чоловічої статі, зареєстрований за адресою в с. Радошівка Шепетівського району Хмельницької області, а тому має перебувати на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, і на нього розповсюджуються вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є питання щодо протиправності постанови № 411 від 07.04.2025 року про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У даній справі судом встановлено, що 07.04.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно встановив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважних на те причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.10.2024 року, однак доказів на підтвердження хвороби не надав, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому вчинив адміністративне порушення, передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні порушення.
Як встановлено в судовому засіданні постанова № 441 від 07.04.2025 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 без врахування вимог ч.7 ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Так, відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.
Згідно постанови № 441 по 07 квітня 2026 року порушення ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» полягає в тому, що позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.10.2024 року.
Отже, суд зазначає, що вчиненим адміністративне правопорушення вважається в той день, коли позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто 20.10.2024 р., інших даних відповідачем суду надано не було. З огляду на матеріали справи, в цей же день порушення і було виявлено. 
Однак оспорювану постанову № 441 по справі про адміністративне правопорушення було винесено лише 07 квітня 2024 року, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.
При цьому, суд вбачає за необхідне заначити, що неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є триваючим порушенням, оскільки 3-х місячний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід обраховувати із 20.10.2024 року - дня вчинення і виявлення порушення.
Крім цього, суд звертає увагу, що при застосуванні приписів частини 7 статті 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того, чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. Якщо ж такий 3-місячний строк уже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Застосування ж річного строку передбаченого частиною 7 статті 38 КУпАП може бути актуальним лише в тому випадку коли з дня вчинення порушення пройшло більше 1 року, безвідносно до того чи уже закінчився чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 07.04.2025 року поза межами строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому, суд зазначає, що оскільки за приписами пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, тому не підлягають дослідженню питання щодо наявності/відсутності доказів вини особи у вчиненні порушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Таким чином, доводи позивача наведеній в позовній заяві в частині щодо закінчення строків притягнення до відповідальності знайшли своє підтвердження.
Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Керуючись, ст.ст.7, 9, 210 ч.2,247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст.2, 6, 19-20,77,132, 139,229, 286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Скасувати постанову № 441 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 квітня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП про накладання на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн., а провадження по справі закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання - АДРЕСА_1 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місцезнаходження – АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 .

Суддя П.В.Демчук