Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/10118/25
Номер провадження2/711/288/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси
в складі: головуючого - судді Кондрацької Н.М.
при секретарі: Мелещенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Давигори С.А.,
відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)
представника відповідача адвоката Дон В.О.
представника третьої особи Мкртчян Є.Т.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Орган опіки та піклування м. Черкаси в особі Виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні спілкуванні з неповнолітніми дітьми,

встановив:
До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Орган опіки та піклування м. Черкаси в особі Виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні спілкуванні з неповнолітніми дітьми. Позивач є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та малолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Діти народжені у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_5 . Після розірвання сімейних відносин діти залишилися проживати з матір?ю. У 2022 році відповідачка разом із дітьми виїхала за кордон без нотаріальної згоди батька, попередньо не повідомивши його та не отримавши рішення суду чи органу опіки щодо зміни місця проживання дітей. Позивач неодноразово звертався до неї з проханням налагодити відеозв?язок і зустрічі, однак отримував відмови. Фактично він позбавлений можливості спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, що суперечить ст. 153 СК України та Конвенції ООН про права дитини. 16.10.2025 р. адвокатом позивача було подано запит до Служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо висновку про доцільність встановлення способу участі батька у вихованні. 08.10.2025 р. Комісія з питань захисту прав дитини розглянула заяву та ухвалила рішення N? 16/38 — залишити без розгляду через відсутність матері та дітей у м. Черкаси. Фактично з самого моменту розлучення, у Позивача з Відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, відвідуванні, зі сторони Відповідача створювалися штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування Позивача з сином. 3 моменту розлучення, всі намагання Позивача, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки Відповідач перешкоджає Позивачу бачитись з дитиною, налаштовує сина проти батька, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які Позивач не може нормально зустрічатися з сином. Протягом тривалого часу Позивач намагається налагодити зв?язок з дітьми, приймати участь у його вихованні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення.
Позивач регулярно дає кошти Відповідачу на утримання дитини, а в іншому права Позивача як батька сьогодні є порушеними. Після числених марних спроб вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, Позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Просить зобов?язати ОСОБА_5 (РНОКП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), не перешкоджати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своїми дітьми - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та малолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та значити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з ними, шляхом усунення перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини і визначити способи участі батька у вихованні дітей, а саме: визначити порядок та графік відеозв?язку позивача з дитиною: спілкування у режимі відеодзвінків двічі на тиждень у зручний для обох батьків час (за попередньою домовленістю сторін); надати позивачу право на особисті зустрічі з дитиною під час візитів дитини в Україну тривалістю не менше 14 днів (2 тижні) на рік. Встановити порядок участі позивача у святкових та канікулярних періодах: зокрема, забезпечити спільне святкування Великодня та Новорічних свят позивачем та дитиною за принципом чергування (кожного другого року), а також надати позивачу право проводити з дитиною літні канікули не менше 14 днів на рік. Визначити механізм передачі дитини для очних зустрічей: зобов?язати відповідачку передавати (повертати) дитину позивачу при зустрічах або після них у супроводі довіреної особи позивача чи на підставі нотаріально оформленого дозволу іншого з батьків. Стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір відповідно до закону.
Ухвалою суду від18.11.2025 після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
У заяві від 16.12.2025 представником позивача адвокатом Давигорою С.А. були уточнені позовні вимоги. У поданій заяві у прохальній частині просить визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в наступний спосіб:
Встановити режим відео зв`язку з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тричі на тиждень (вівторок, четвер, субота) з 18,00 год. до 21,00 год. на період перебування дітей з матір`ю за кордоном та до моменту повернення дітей в Україну; Зобов?язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 наявний(діючий) номер телефону з метою здійснення відеозв?язку з дітьми в установлений рішенням суду час та день. У разі зміни номеру телефону для зв?язку з дітьми зобов?язати матір ОСОБА_2 повідомити про новий номер телефону невідкладно задля налагодження зв?язку із дітьми; ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов?язуються повідомляти одна одну засобом телефонного звязку заздалегідь, але не пізніше ніж за 2 години в разі настання непереборних
Обставин (хвороба дитини (дітей), лікування за якою відбувається амбулаторно) або будь-яких інших обставин, що можуть унеможливити використати визначений за графіком час на здійснення виховання дітей, чи побачень з ними, шляхом надсилання СМ повідомлення на особисті телефоні номери батька та матері, або інші номери телефонів у разі їх заміни. Про заміну телефонів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 інформують один одного заздалегідь шляхом надсилання відповідного повідомлення або письмово на адресу, зазначену в позові (відзиві на позовну заяву); встановити порядок особистих побачень без присутності матері (у разі приїзду дітей з-за кордону та постійного перебування в Україні) батька ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 , згідно з таким графіком: кожну першу та третю суботу місяця забирати з 11:00 год. та повертати кожну першу та третю неділю місяця до 19:00 год.; кожен вівторок та четвер тижня з 17:00 год. до 19:00 год.; можливість бачити дітей в день їх народження з 17:00 год. до 19:00 год.; святкові дні - за попередньою домовленістю з матір?ю та у разі відсутності захворювань у дітей; У разі наявності у дітей позашкільних гуртків та занять у зв?язку з чим діти не матимуть можливості бути з батьком, змінити графік особистих побачень на наступні дні, після зайнятості дітей з метою встановлення рівності для обох батьків мати особисті зустрічі з дітьми, при цьому у разі зміни днів перебування дітей з батьком, час залишається незмінним, який мав би бути у батька у разі, якби діти мали можливість у визначений з ним день та перебувати; У разі захворювань дітей та неможливості їх передати батькові ОСОБА_2 зобов?язується після видужання дітей (дитини) в наступний день (або ж протягом кількох днів від налагодження стабільного стану здоров?я дитини (дітей) надати можливість батьку провести особисті зустрічі з дітьми згідно графіку встановленого рішенням суду; Встановити право батька ОСОБА_1 забирати дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем їх постійного проживання на канікули (зимові та літні) в період часу взимку - 14 днів у січні, та 45 днів влітку (друга декада червня і весь липень); Батьки несуть особисту відповідальність за забезпечення дитини всім необхідним (матеріальне утримання дітей, одяг, належне харчування, медичне забезпечення, тощо) в ті періоди, коли діти знаходиться з кожним із батьків; Зобов?язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.
До суду через систему Електронний суд 17.12.2025 поданий відзив представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Дон В.О. У відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що Дійсно, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2010 року, який було зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 606. В шлюбі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , актовий запис 1419 від 07.12.2010 року. Шлюбні відносини з Позивачем не склалися, чоловік практично з першого дня не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, а саме, не брав участі у веденні домашнього господарства та не дбав про взаємоповагу один одного, зловживав алкогольними напоями. З його вини сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. З грудня 2018 року шлюбні відносини фактично припинились, сім`я повністю розпалась. Позивач переїхав до іншого місця проживання та не брав участі у веденні спільного господарства та у вихованні доньки. Донька залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2019 року у справі № 711/3256/19 шлюб між сторонами було розірвано. Вже після розірвання шлюбу ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 від 27 квітня 2022 року, про що 20 серпня 2020 року було складено відповідний актовий запис № 1341. Батьком дитини зазначений ОСОБА_1 . Належної участі у вихованні дітей Позивач не приймає. Ніяких коштів, як стверджує Позивач в своїй позовній заяві, він не надає. Навіть визначені судом аліменти не сплачує. На виконанні у Другому відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП 78086427 щодо виконання виконавчого листа № 711/3092/25 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 11.04.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.04.2025 року і до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно, тобто до повноліття ОСОБА_3 . Якщо після досягнення повноліття ОСОБА_3 ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ОСОБА_4 , аліменти на ОСОБА_4 стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Аліменти Позивач не сплачує, станом на 01.10.2025 року заборгованість із сплати аліментів складає 25505,44 грн. 22.10.2025 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження». Цього ж дня винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також 4 постанови про тимчасове обмеження боржника, що підтверджується відповіддю другого відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси КМУ МЮ України від 03.11.2025 № 21000/26.21-48/159020 на адвокатський запит. Після розірвання шлюбу поведінка Позивача стала взагалі неадекватною, агресивною та некерованою. Він переслідує Відповідачку з дітьми та безпричинно вчиняє конфлікти, психологічно тисне на неї, маніпулюючи спільними дітьми, усно та через смс-повідомлення висловлює погрози застосувати насильство та спричинити шкоду здоров`ю, втручається в її особисте життя та тероризує. Внаслідок його протиправних дій вона перебуваючи вдома не може вийти з квартири, оскільки колишній чоловік переслідує її та кривдить. З цього приводу вона неодноразово зверталась із відповідними заявами до правоохоронних органів. Такі звернення мали місце 21.12.2024р., 21.01.2025р., 13.02.2025р., 26.02.2025р. За наслідками однієї із таких заяв відносно Позивача працівниками поліції 21.01.2025р. видавався терміновий заборонний припис строком на три доби. Вона вимушена постійно змінювати свій мобільний номер телефону, щоб уникнути погроз та тиску через поведінку Позивача. Неодноразово свідками такої поведінки та нецензурної лайки в адресу Відповідачки Позивача були й діти. Також, Позивач вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_3 , яка між іншим не бажає спілкуватися з батьком та побоюється його. В Придніпровському районному суді м. Черкаси перебувала справа № 711/2325/25 за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 . Рішенням суду від 25.03.2025 року видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 . Встановлено захід тимчасового обмеження прав Позивача та покладено на нього терміном на шість місяців наступні обов`язки: - заборона перебувати в місці проживання ОСОБА_2 ; - заборона наближатись на відстань менше 50 метрів до місця проживання/ перебування, роботи ОСОБА_2 . Окрім того, у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебували на розгляді три справи про адміністративні правопорушення №711/770/25, №711/2139/25, №711/2141/25, 711/2750/25 відносно ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було складено психологічний висновок спеціаліста за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_3 , 2010 року народження. За вказаним висновком ОСОБА_7 має ознаки гострої реакції на стрес у зв`язку з травматичним досвідом взаємодії з батьком. Дитина перебуває в емоційно напруженому стані, спричиненому, з її слів, переслідуванням з боку батька, що впливає на поведінку дівчинки, її емоційну стабільність та відчуття безпеки. Позитивний психоемоційний контакт з батьком у дівчинки порушений. Крім того, Позивача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України – керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння справа № 711/6395/17, а також визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – керував в стані наркотичного сп`яніння, яке викликане вживанням амфетаміну справа № 712/10659/22. Дійсно на сьогоднішній день через всі вище викладені обставини Відповідачка вимушена була в квітні 2025 року в супроводі поліції виїхати разом з дітьми за кордон не дивлячись на її бажання проживати вдома в місті Черкаси. ОСОБА_2 через неадекватну поведінку Позивача боїться за свою безпеку та безпеку своїх дітей. В той час, коли Відповідачка разом з дітьми перебувають у Черкасах, діти проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 за її зареєстрованим місцем проживання. Квартира за вказаною адресою належить Відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2021 року. Житлово - побутові умови проживання задовільні. Діти мають окремі кімнати, для них створені усі умови для розвитку та відпочинку. Загалом діти забезпечені всім необхідним, отримують належне виховання. Мати займається їхнім матеріальним забезпеченням, здійснює фізичний та медичний догляд. Позивачка у фінансовому плані є стабільно забезпеченою особою. Пред`явлення позову про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітніми дітьми являється нічим іншим, як засобом впливу на Відповідачку ОСОБА_2 , а не піклуванням про дітей.
Представник позивача адвокат Давигора С.А. звернулась до суду з відповіддю на відзив та зазначає, що відзив відповідачки не спростовує потреби такого врегулювання, а натомість намагається повністю ізолювати дітей від батька, що суперечить: ст. 141, 153, 157, 159 СК України; ст. 9, 18 Конвенції ООН про права дитини; усталеній практиці Верховного Суду, який вимагає шукати безпечні форми контакту, а не припиняти їх. Відзив містить оціночні твердження та посилання на минулі конфлікти, але не доводить, що будь-яке спілкування зараз (зокрема відеозв`язок) є небезпечним для дітей та може спричинити шкоду за якої дітей має бути позбавлено можливості спілкуватися з рідним батьком. Немає чинної судової заборони на контакти; немає висновку органу опіки, який би виключав спілкування у регламентованій формі (звертаю увагу, що третя особа взагалі відмовилася розглядати питання про доцільність визначення способів участі батька у вихованні дітей. Відповідачка не пропонує жодної альтернативи (ні відеозв`язку, ні поетапності, ні участі психолога). Така позиція суперечить принципу найкращих інтересів дитини. Зазначає, що факт перебування дітей за кордоном не є підставою для відмови у врегулюванні спілкування і виховання. «Психологічний висновок» відповідачки поданий до суду на замовлення відповідача із донькою ОСОБА_3 . Висновку відносно сина ОСОБА_8 матеріали справи не містять, що в свою чергу свідчить про однобічність заперечень відповідача. Усі відеозаписи та «психологічний висновок», на які посилається відповідачка, датовані приблизно 4 роками тому (відеозаписи не містять дати та точного часу за якої була проведена зйомка), не містять протизаконних дій позивача або ж протиправної поведінки відносно дітей, тобто: на момент їх створення сторони перебували у шлюбі (шлюб розірвано ; спільно проживали однією сім`єю до 13.09.2019 року (рішення суду набрало законної сили про розірвання шлюбу); між сторонами не існувало спору про участь у вихованні; діти фактично щоденно контактували з батьком; відповідачка не вважала спілкування батька з дітьми небезпечним, оскільки: o продовжувала з ним спільне проживання; o не ініціювала обмеження контактів; o не зверталася до суду з вимогами про заборону спілкування. Це повністю змінює правову оцінку наданих нею доказів. Ці обставини визнаються самою відповідачкою, оскільки до моменту розірвання шлюбу вона не вчиняла жодних дій, спрямованих на обмеження чи припинення спілкування батька з дітьми. Надані відеоматеріали фіксують внутрішньосімейні конфлікти подружжя, що є типовими для періоду спільного проживання і не можуть автоматично ототожнюватися з небезпекою для дітей, яку може спричиняти батько. Психологічний висновок, на який посилається відповідачка: складений чотири роки тому; не враховує: o зміну віку дітей; o зміну сімейного статусу батьків; o розірвання шлюбу; o тривалу відсутність спілкування з батьком; o теперішні умови проживання дітей за кордоном; не оцінює можливість безпечного відновлення контакту, а лише фіксує емоційний стан дитини на конкретну дату в минулому. Такий документ не може вважатися належним доказом поточного психоемоційного стану дітей та не може бути підставою для повної заборони спілкування. Після створення зазначених відео та психологічного висновку відповідачка: продовжувала спільне проживання з позивачем; не зверталася до суду щодо обмеження контактів; не ініціювала відібрання дітей; дозволяла повноцінну участь батька у повсякденному житті дітей. Це свідчить про те, що на той момент вона не вбачала загрози у спілкуванні батька з дітьми, а нинішня позиція є ретроспективною та вибірковою. Окремі відеозаписи, на які посилається відповідачка, подаються нею як підтвердження нібито «агресивних» або «загрозливих» дій позивача, пов`язаних із його намірами забрати дитину до себе. Водночас відповідачка умисно замовчує ключову обставину, без якої ці відеозаписи взагалі не можуть бути належно оцінені судом. На момент створення зазначених відео сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а відповідачка самовільно, без згоди позивача, забрала малолітню дитину та фактично зникла, не повідомивши: Упродовж приблизно чотирьох місяців позивач був повністю позбавлений доступу до дитини, не мав можливості бачити її, спілкуватися з нею чи навіть отримувати інформацію про її стан. У такій ситуації будь-які дії позивача, спрямовані на пошук дитини та намагання відновити контакт із нею, були вимушеними, правомірними та зумовленими батьківським обов`язком, а не бажанням «відібрати» дитину. Пояснює, що позивач має інвалідність 2 групи з обмеженим доходом, про що суду надається відповідне підтвердження. Позивач є пенсіонером по інвалідності, не має стабільного трудового доходу, а єдиним гарантованим джерелом коштів є пенсія. При цьому з його пенсійних виплат у примусовому порядку утримується 50 % органами державної виконавчої служби, що підтверджує: відсутність умислу на ухилення; постійне виконання рішення суду у межах фактичної платоспроможності. Відсутність платежів у певні періоди зумовлена об`єктивною неможливістю, а не ухиленням. Тимчасова несплата або часткова сплата аліментів була спричинена виключно об`єктивними фінансовими обставинами, а не небажанням утримувати дітей. Як тільки у позивача з`явилася реальна фінансова можливість, ним було здійснено добровільну часткову сплату аліментних зобов`язань, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 20.12.2025 на суму 12 000 грн (разом із комісією — 12 120 грн). Це є прямим доказом добросовісності позивача.
Ухвалою суду від 26.12.2025 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засідання представник позивача адвокат Давигора С.А. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задоволити. Вважає, що є перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей. Наразі права батька обмежуються.
Позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити. Повідомив, що дітей не бачить та не має змоги з ними спілкуватись, хоча бажає цього. Заперечував факт агресії по відношенню до доньки та бувшої дружини.
Представник відповідача адвокат Дон В.О. заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Повідомив, що виїзд відповідачки та дітей був зумовлений поведінкою позивача. Наразі донька сторін не бажає спілкуватись з батьком. Вважає, що мати не чинить перешкод позивачу щодо спілкування з дітьми.
Позивач ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення позовних вимог вважає, перешкод у спілкуванні ніхто не чинить. Водночас вважає, що спілкування з батьком негативно впливає на дітей, вона їх не налаштовує проти батька, але вони не хочуть з ним спілкуватись. Зазначає, що позивач писав у месенджері образи та погрози доньці та відповідачці. Діти були свідками агресивної поведінки позивача, через таку поведінку позивача відповідач з дітьми виїхала за кордон. Повідомила, що позивач вживає наркотичні речовини і його поведінка виходить з-під контролю. Коли вона викликала поліцію, то позивач втікав від них. Також вважає, що позивач на справді не бажає спілкуватись з дітьми, а його поведінка є маніпулятивною. Коли він лишався з сином вдома, то він грав у приставку, а син сидів дивися.
Неповнолітня ОСОБА_3 , 2010 року народження, суду повідомила, що не бажає спілкуватись з батьком. Поряд з ним вона відчуває себе в небезпеці. Вона не хоче також, щоб брат відчував те ж, що і вона. Повідомила, що батько не цікавиться нею. Зауважила, що мама не забороняє спілкуватись з батьком. Рахує, що батько повинен кинути свою залежність і вилікуватись. 
Свідок ОСОБА_9 повідомив, що є батьком позивача. Повідомив, що сварок між сторонами не було при ньому. Були випадки, коли бувша невістка дзвонила йому по допомогу у стосунках з ОСОБА_10 або коли вони сварились. Вони обидва «запальні». Повідомив, що син тягнеться до дітей, особливо до свого сина, онука свідка. Хоче з ними спілкуватись, але не може. Повідомив, що раніше у сина була залежність від наркотичних засобів, зараз - ні.
Свідок ОСОБА_11 , повідомила, що є матір`ю відповідачки. Знає про конфлікти в сім`ї доньки. Донька телефонувала їй і просила допомоги, коли вона приїхала, то діти кричали, а ОСОБА_12 казала, що ОСОБА_10 її душив, коли повідомила про поліцію, то він втік. Своїй доньці він теж погрожував, перед школою вирвав рюкзак з її рук. Такі дії нанесли травму ОСОБА_7 , через що вона не хоче з ним спілкуватись. Повідомила, що позивач різав дроти телефона, ламав замки від дверей. Колись сховався в кущах, вихватив дитину з її рук і в подальшому не віддавав матері. А коли впустив її додому, то вдарив по голові. ОСОБА_12 та діти виїхали за кордон через поведінку позивача і його погрози. У позивача постійні перепади настрою, він ревнує бувшу дружину. Вважає, що у позивача залежність від амфетаміну. 
Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків, думку неповнолітньої, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 18 Конвенції, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що сторони по справі 26.06.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , актовий запис 1419 від 07.12.2010 року.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2019 року у справі № 711/3256/19 шлюб між сторонами було розірвано. 
Вже після розірвання шлюбу ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 від 27 квітня 2022 року, про що 20 серпня 2020 року було складено відповідний актовий запис № 1341. Батьком дитини зазначений ОСОБА_1 .
Згідно відповіді від 03.11.205 на адвокатський запит адвоката Дон В.О. вбачається, що на виконанні у Другому відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП 78086427 щодо виконання виконавчого листа № 711/3092/25 виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 11.04.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 09.04.2025 року і до ІНФОРМАЦІЯ_7 включно, тобто до повноліття ОСОБА_3 . Якщо після досягнення повноліття ОСОБА_3 ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ОСОБА_4 , аліменти на ОСОБА_4 стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Станом на 01.10.2025 року заборгованість із сплати аліментів складає 25505,44 грн. 22.10.2025 року державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження». Цього ж дня винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника, а також 4 постанови про тимчасове обмеження боржника.
Згідно психологічного висновку від 25.03.2025 ОСОБА_3 , 2010 року народження, остання має ознаки гострої реакції на стрес у зв`язку з травматичним досвідом взаємодії з батьком. Дитина перебуває в емоційно напруженому стані, спричиненому, з її слів, переслідуванням з боку батька, що впливає на поведінку дівчинки, її емоційну стабільність та відчуття безпеки. Позитивний психоемоційний контакт з батьком у дівчинки порушений.
Відповідач і неповнолітні діти з квітня 2025 року перебувають закордоном.
Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08.10.2025 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 щодо визначення йому участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.
Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 31.03.2025 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст 173-2 КУпАП.
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 23.03.2025 у справі № 711/2325/25 було видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_2 .
Висновком органу опіки та піклування м. Черкаси від 28.05.2026 Виконавчого комітету Черкаської міської ради встановлено, що ОСОБА_2 не пропонує способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми. Під час засідання комісії погодилась щодо варіанта спілкування батька з дітьми у телефонному режимі, зважаючи на минулі факти фізичного насилля. Неповнолітня ОСОБА_3 заперечувала щодо спілкування з батьком в режимі відеозв`язку, зважаючи на неадекватну поведінку батька щодо неї, матері та брата. Зазначаєть, що оскільки ОСОБА_1 є батьком дітей, то мати ОСОБА_2 , з якою проживають діти, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання дітей. Позбавлення батька права його участі у спілкуванні та вихованні дітей може позбавити дітей родинних зв?язків з батьком, любові та турботи з боку останнього. Виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування м. Черкаси, вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 : спілкування засобами телефонного чи відеозв?язку в першої та третьої суботи місяця з 18:00 до 20:00 за київським часом; канікули дітей - за домовленістю між батьками; з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Вивчивши обставини справи, суд приходить висновку, що діти перебувають на цей час на повному вихованні матері та не спілкуються вільно з батьком, оскільки зв`язок батька з дітьми в певній мірі підконтрольний матері. Діти та відповідачка знаходяться за кордоном, тому очевидно, що за наслідком конфлікту між батьками, добровільно домовитись, як батько буде приймати участь у вихованні дітей неможливо.
Також, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які унеможливлювали б право батька на спілкування з малолітніми дітьми, чи обставин, які свідчили б, що спілкування батька з дітьми перешкоджало б нормальному розвитку дітей, не встановлено, належних та допустимих доказів суду не надано.
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні їх дітей, суд вважає, що вони є такими, що підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у його спілкуванні та вихованні дітей, що не заперечується й самою відповідачкою, однак остання мотивує це інтересами дітей та їх не бажанням це робити.
Щодо позовних вимог в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.
Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.
Суд, при ухваленні рішення, враховує вік та стан здоров`я дітей, те, що з 24 лютого 2022 року по теперішній час у країні введено воєнний стан, обстановка у державі наразі не є цілком безпечною, мати з дітьми проживають за межами України, визначеного терміну повернення їх додому немає (отже потенційне спілкування батька з дітьми за допомогою телефонного зв`язку не може бути обмежене ні часом, ні матір`ю, однак з урахуванням розпорядку дня дітей) ситуація в сім`ї носить конфліктний характер, батьки є рівними у своєму праві на спілкування та виховання дітей, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні дітей наступним чином у порядку дистанційного спілкування через телефонний, відео- чи електронний зв`язок щовівторка, щочетверга та щоп`ятниці з 18 год 00 хв по 21 год 00 хв на період перебування дітей за кордоном з урахуванням обставин, які можуть виникнути та за домовленістю батьків, зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 наявний (дійсний) номер телефону для здійснення відеозвя`зку з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений рішенням суду час та день. У разі зміни номеру телефону для зв`язку з дітьми, зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 про новий (дійсний) номер телефону невідкладно, але не пізніше ніж за 3 (три) години до встановленого рішенням суду час та день спілкуваня з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через телефонний, відео- чи електронний зв`язок, зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляти один одного заздалегідь, але не пізніше ніж за 2 (дві) години, шляхом телефонного або іншого зв`язку шляхом надсилання СМС повідомлень на особисті актуальні (дійсні) номери телефону (телефонів) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про настання непереборних обставин (хвороба дитини або дітей, амбулаторного лікування дитини або дітей) або будь-яких інших обставин, що можуть унеможливити у встановлений рішенням суду час та день здійснення зв`язку з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд вважає, що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідатиме віковим потребам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей, буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьком служить задоволенню життєво важливих психологічних потреб дітей. Позивач має право на спілкування з дітьми та приймати участь у їх вихованні і при цьому відповідачка в інтересах дітей не має права перешкоджати цьому. Можливість побачень батька з дітьми в Україні ускладняється фактом того, що діти на теперішній час проживають за її межами, тому суд приходить до висновку, що порядок виконання вищезазначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей в частині особистих зустрічей доцільно відстрочити на час воєнного стану в Україні і перебування дітей у цей період за кордоном.
Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дітей може бути змінений, за зверненням батьків дитини, у разі зміни обставин, що були наявні під час ухвалення вказаного рішення суду.
Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 109, 141, 206, 258, 263, 264 ЦПК України,- суд

В И РІ Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Орган опіки та піклування м. Черкаси в особі Виконавчого комітету Черкаської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні спілкуванні з неповнолітніми дітьми – задоволити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
у порядку дистанційного спілкування через телефонний, відео- чи електронний зв`язок щовівторка, щочетверга та щоп`ятниці з 18 год 00 хв по 21 год 00 хв на період перебування дітей за кордоном з урахуванням обставин, які можуть виникнути та за домовленістю батьків.
Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 наявний (дійсний) номер телефону для здійснення відеозвя`зку з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений рішенням суду час та день. У разі зміни номеру телефону для зв`язку з дітьми, зобов`язати ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 про новий (дійсний) номер телефону невідкладно, але не пізніше ніж за 3 (три) години до встановленого рішенням суду час та день спілкуваня з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через телефонний, відео- чи електронний зв`язок.
Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляти один одного заздалегідь, але не пізніше ніж за 2 (дві) години, шляхом телефонного або іншого зв`язку шляхом надсилання СМС повідомлень на особисті актуальні (дійсні) номери телефону (телефонів) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про настання непереборних обставин (хвороба дитини або дітей, амбулаторного лікування дитини або дітей) або будь-яких інших обставин, що можуть унеможливити у встановлений рішенням суду час та день здійснення зв`язку з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлений 27.07.2026.

Головуючий: | | Н.  М.  Кондрацька