ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 р. 	Справа № 520/22163/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 (суддя Волошин Д.А.; м. Харків) по справі № 520/22163/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові (далі - відповідач), в якій просила суд:
- визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів;
- зобов`язати Київське об`єднане управління ПФУ в м. Харкові зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів;
- зобов`язати Київське об`єднане управління ПФУ в м. Харкові здійснити перерахунок призначеного помісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 60 % суддівської винагороди судді, починаючи з 19.02.2025, та зарахувати на поточний пенсійний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі;
- вжити заходів судового контролю за виконанням судового рішення шляхом винесення окремої ухвали про зобов`язання відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що пенсійним органом при призначенні їй довічного грошового утримання судді у відставці протиправно не зараховано до стажу роботи судді, що дає право на відставку, період роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області, що становить 2 роки 1 місяць 17 днів. За доводами позивача, зазначені дії пенсійного фонду призвели до зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання позивача. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 10.09.2025 повернуто позивачу позовну заяву в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів; зобов`язання Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові здійснити перерахунок призначеного помісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 60% суддівської винагороди судді та зарахувати на поточний пенсійний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі за період з 21.02.2023 по 18.02.2025. Відкрито провадження у справі в порядку статті 263 КАС України в іншій частині позовних вимог.
Ухвалою суду від 10.09.2025 замінено відповідача у справі № 520/22163/25 - Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Ухвалою від 24.09.2025 зупинено провадження в адміністративній справі №520/22163/25 до перегляду Другим апеляційним адміністративним судом ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 щодо повернення позовної заяви в частині позовних вимог. Передано матеріали адміністративної справи №520/22163/25 до Другого апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 по справі №520/22163/25 щодо повернення позовної заяви в частині позовних вимог.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 по справі № 520/22163/25 скасовано в частині повернення позовних вимог про визнання протиправними дій Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів. Адміністративну справу № 520/22163/25 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 у справі № 520/22163/25 залишено без змін.
Ухвалою від 11.11.2025 поновлено провадження в адміністративній справі. Відкрито провадження в адміністративній справі в частині вимог про визнання протиправними дій Київського об`єднаного управління ПФУ в м. Харкові при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів. Продовжено спільний розгляд позовних вимог.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 , стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2025, із розрахунку 60 % суддівської винагороди, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку - 25 років 8 місяців 2 дні, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).
ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 року у справі №520/22163/25 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що в спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Харківській області не порушило прав позивача, а позивачем не доведено порушень. 
Позивачка подала відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивачка 13.04.1995 рішенням Дніпропетровської обласної ради депутатів «Про зміну у складі районних та міських судів області» обрана суддею Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області.
Згідно з Указом Президента України від 21 грудня 1998 року № 1371/98 звільнена за власним бажанням.
Указом Президента України від 21 квітня 2003 року № 346/2003 «Про призначення суддів» у межах п`ятирічного строку призначена суддею Дніпропетровського апеляційного господарського суду.
Постановою Верховної Ради України від 13 січня 2005 року № 2346-ІV «Про обрання суддів» обрана суддею Дніпропетровського апеляційного господарського суду безстроково.
Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 295/2018 «Про переведення суддів» переведена на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2023 року № 89/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача звільнено з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. (а.с. 10-12)
У рішенні Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2023 року № 89/0/15-23 зазначено, що за результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення наявності у судді ОСОБА_1 відповідного стажу для звільнення у відставку, а саме: актів про призначення, обрання на посаду судді, копій трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді, встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню строк роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 15 днів та стаж на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів. Отже, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 25 років 8 місяців 2 дні.
Поряд із цим, позивачу призначено з 23.02.2023 (довічно) грошове утримання судді у відставці, що обчислено, виходячи з стажу роботи на посаді судді - 23 роки 4 місяці 25 днів та, відповідно, з 56 % суддівської винагороди, що вбачається з матеріалів справи та визначається сторонами.
Так, пенсійним органом не зараховано до стажу позивача, який дає право на щомісячне грошове утримання судді, стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області, що становить 2 роки 1 місяць 17 днів.
Позивач вважає, що до стажу, з якого має бути обраховане довічне грошове утримання, має бути включено весь стаж роботи судді, який дає їй право на відставку, а саме: на посаді судді - 23 роки 6 місяців 15 днів, та стаж на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів, що в загальному розмірі становить - 25 років 8 місяців 2 дні. Також, позивач вважає, що розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці має бути обчислений, виходячи з 60 % суддівської винагороди, зважаючи на наявність стажу - повних 25 років.
Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, має бути зарахований строк роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 15 днів та стаж на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів, що в загальному становить 25 років 8 місяців 2 дні, згідно рішення Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2023 року № 89/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку». Отже, виходячи з наявності у позивача повних 25 років стажу роботи судді, який дає їй право на відставку, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 % від розміру суддівської винагороди (50 % + 10 % (2 % х 5 повних років)). Суд першої інстанції зазначив, що в межах даної справи, з урахуванням ухвали від 11.11.2025, судом розглядаються позовні вимоги про перерахунок довічного грошового утримання позивача, починаючи з 19.02.2025.
По суті, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач фактично оскаржує рішення суду першої інстанції саме в частині задоволених позовних вимог, тому відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
У силу статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).
Згідно ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку.
Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Колегія суддів зазначає, що право позивачки на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці не заперечується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, спірним є виключно питання обчислення стажу роботи на посаді судді та, як наслідок, визначення відсотку від суддівської винагороди.
Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Таким чином, наявне правове регулювання та правові висновки Конституційного Суду України доводять, що держава гарантує кожному судді, який йде у відставку належне щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого у свою чергу залежить зокрема від стажу судді.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №9901/15/21 було сформульовано такий правовий висновок: «...при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Системний аналіз ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Велика Палата Верховного Суду констатує, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді».
Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду також в постановах від 24 жовтня 2019 року у справі № 9901/2/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі №308/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4448/17, від 11.09.2018 у справі №428/4671/17, від 01.10.2018 у справі №541/503/17, від 17.10.2018 у справі №140/263/17, від 23.10.2018 у справі №686/10100/15-а. від 30.01.2020 у справі №592/3694/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21, від 08.09.2022 у справі №380/10696/21.
З урахуванням зазначеного, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2023 року № 89/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» позивача звільнено з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та визначеного, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягають зарахуванню строк роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 15 днів та стаж на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів. Отже, станом на дату ухвалення рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає їй право на відставку, становить 25 років 8 місяців 2 дні. (а.с. 10-12)
На підставі викладеного, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає йому право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, має бути зарахований строк роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 15 днів та стаж на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів, що в загальному становить 25 років 8 місяців 2 дні, згідно рішення Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2023 року № 89/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».
Крім того, колегією суддів встановлено, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 56 % суддівської винагороди, тобто за 23 повних роки роботи на посаді судді.
У відповідності до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Таким чином, зважаючи на вищевикладені висновки щодо наявності в позивача повних 25 років стажу роботи судді, який дає їй право на відставку, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 % від розміру суддівської винагороди (50 % + 10 % (2 % х 5 повних років)).
Однак, в межах даної справи, з урахуванням ухвали від 11.11.2025, розглядаються позовні вимоги про перерахунок довічного грошового утримання позивача, починаючи з 19.02.2025.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині незарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді ОСОБА_1 , стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області 2 роки 1 місяць 17 днів та провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2025, із розрахунку 60 % суддівської винагороди, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку - 25 років 8 місяців 2 дні, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 по справі № 520/22163/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 по справі № 520/22163/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова