КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/29305/25
Суддя в суді першої інстанції: Педенко А.М. 
Провадження № 33/824/3424/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Марченка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року у справі про визнання винним  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та закриття провадження за строками притягнення, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Закрито провадження № 3/760/239/26 у справі № 760/29305/25 відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 94-96).
Не погодившись з вказаною постановою, 04 червня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що справа була розглянута з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права.
Вказував, що велосипедист ОСОБА_1 рухався по другій смузі, ближче до розділової лінії, не змінюючи напрямку руху, як підтверджено у поясненнях. В цей час водій автомобіля «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду, здійснив наїзд на велосипедиста, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотознімками.
Тобто, дії ОСОБА_1 не створювали небезпеки та перешкод іншим учасникам руху, що виключає порушення п. 10.1. ПДР України (а.с. 100-101).
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Шимко А.О. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. 
Апелянт ОСОБА_1 , іншій учасник ДТП ОСОБА_2 до суду не прибули, про розгляд справи судом були сповіщені на зазначені ними адреси, повідомлення повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Поряд з цим, про розгляд справи апеляційним судом 13 липня 2026 року апелянт ОСОБА_1 був сповіщений 23 червня 2026 року повідомленням його представника - адвоката Шимко А.О. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердив в суді представник адвокат Шимко А.О. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 106-115). 
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У справі GORYACHYY v. Ukraine (№ 43925/18 рішення в цій справі ухвалене Комітетом 24 лютого 2022 року, оприлюднене 15 вересня 2022 року та є остаточним), ЄСПЛ зауважив, що згідно з національним законодавством апеляційний суд мав обов`язок повідомити заявника про майбутню апеляцію та запропонувати йому викласти свої доводи. На відміну від багатьох інших справ, розглянутих ЄСПЛ, де у відповідних матеріалах не було доказів того, що належна кореспонденція була надіслана заявникам (див., наприклад, «Стрижак проти України», № 72269/01, § 39, 8 листопада 2005 року; Hudakova and Others v. Slovakia, №23083/05, §§ 30-32, 27 квітня 2010 року; і Лазаренко та інші, згадане вище, §§ 36 і 43), у цій справі докази, надані сторонами, показали, що 4 квітня 2016 року апеляційний суд справді надіслав заявнику рекомендованим листом повідомлення про апеляційну скаргу відповідача. Отже, виявляється, що національний суд належним чином дотримався вимоги, встановленої національним процесуальним законодавством.
ЄСПЛ також зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (див., наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), № 39197/98, вересня 2001 року).
Інакше кажучи, органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви заявника про те, що його права за пунктом 1 статті 6 Конвенції були порушені (див. Yeremeyev v. Ukraine, (dec.) [Committee], № 64766/12, §§ 31 і 32, 26 березня року, та Sydorenko v. Ukraine (dec.) [Committee], № 73193/12, § 32, 18 лютого 2021 року).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). 
За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання прокурора, особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника апелянта - адвоката Шимка А.О., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479074 від 10.10.2025 року вбачається, що 25.08.2025 року о 08 год. 30 хв. по вул. В. Чорновола (під Жулянським шляхопроводом в напрямку вул. Шевченка с. Жуляни) в м. Києві велосипедист  ОСОБА_1  керував велосипедом марки «e-Bike», здійснив рух по проїзній частині, не тримаючись якомога правіше по правій крайній смузі, змінив напрямок руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При дорожньо-транспортній пригоді обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження; ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 3).
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що  ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.10.1 ПДР України.
Разом з тим, відповідно до довідки про результати додаткової перевірки справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, була допущена механічна помилка. Враховуюче викладене, у графу: «опис установлених подій» зазначити вірне: « ОСОБА_1  порушив п. 10.1. та 11.14 Правил дорожнього руху України»(а.с. 1).
Однак, апеляційний суд зазначає, що КУпАП не передбачає можливості та (або) повноважень органу обвинувачення складати довідку(довідки), якою вносити зміни та доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення.
Предметом судового розгляду можуть бути тільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Нормами діючого КУпАП не передбачено внесення будь-яких змін до протоколу про адміністративне правопорушення, який по свої суті є обвинувальним актом (висновком) щодо особи у скоєнні адміністративного правопорушення, а відтак суд першої інстанції не мав правових підстав для перевірки відповідності дій водія ОСОБА_1 пункту 11.14 Правил дорожнього руху, оскільки таких підстав притягнення до відповідальності поданий до суду протокол серії ЕПР1 № 479074 не містить.
За таких обставин, помилковими є висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 11.14 ПДР України, посилання на порушення якого відсутнє у складеному працівниками поліції протоколі серії ЕПР2 №479074 від 10.10.2025 року, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року у справі підлягає зміні із виключенням з її мотивувальної частини посилання на винність  ОСОБА_1 у порушення пункту 11.14 Правил дорожнього руху України.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд матеріалів адміністративного правопорушення за фактом зазначених у протоколі серії ЕПР1 № 479074 вказаних органом обвинувачення фактичних обставин та порушення ОСОБА_1 пункту 10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Пункт 10.1. ПДР України визначає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479074 від 10.10.2025 року вбачається, що 25.08.2025 року о 08 год. 30 хв. по вул. В. Чорновола (під Жулянським шляхопроводом в напрямку вул. Шевченка с. Жуляни) в м. Києві велосипедист  ОСОБА_1  керував велосипедом марки «e-Bike», здійснив рух по проїзній частині, не тримаючись якомога правіше по правій крайній смузі, змінив напрямок руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При дорожньо-транспортній пригоді обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження; ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, чим порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 3).
Працівниками поліції складено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 15-23) та схему пригоди (а.с. 24).
Також, до протоколу додано пояснення учасників ДТП (а.с. 19, 21).
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , останній рухався на велосипеді з електроприводом у напрямку станції Київ-Волинський. Під мостом рухався по 2 полосі ближче до узбіччя, під мостом рухався між 2 і 3 полосами по причині того, що його потрібно було прямо, тримався ближче до 2 з права. Потім відчув поштовх позаду, втратив свідомість і прокинувся вже на узбіччі. Після ДТП забрала швидка. Внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді забою гомілково-ступеневого суглобу. Від проходження судово-медичного дослідження за його участю відмовився (а.с. 30).
Інший учасник ДТП ОСОБА_2 пояснив, що керував ТЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вул.. Чорновола, під Жулянським шляхопроводом. Швидкість ТЗ складала близько 40 км на годину. Безпечної дистанції до ТЗ, які рухались попереду дотримувався, рухаючись у 2 смузі із 3 наявних. Помітив, як велосипедист із 1 смуги здійснив різкий маневр ліворуч в його полосу, внаслідок чого відбулось зіткнення. Він не мав технічної можливості вжити заходи для повно зупинки ТЗ, та попередити зіткнення., оскільки в моменту маневру велосипедист, відстань від його ТЗ до велосипедиста складала не багато (а.с. 5). 
Свідок ОСОБА_4  в суді першої інстанції пояснив, що складав протокол огляду місця події. Пояснив, що на тій ділянці дороги облаштовано три смуги з одностороннім рухом. Зазначив, що наявні на автомобілі подряпини можуть свідчити про зіткнення під час руху з крайньої правої смуги в іншу смугу ліворуч, а сам транспортний засіб від удару від`їхав у сусідню смугу.Водночас свідок зауважив, що наразі не пам`ятає багатьох деталей події, тому не може зробити остаточних висновків та конкретизувати характер маневру. Згідно зі схемою до протоколу, подряпини зафіксовані з правої смуги; за таких умов велосипед рухався крайньою правою смугою руху.
Свідок ОСОБА_2  в суді першої інстанції пояснив, що велосипедист рухався з другої смуги та перед його автомобілем почав різко виконувати маневр.
Пояснив, що їхав зі швидкістю близько 40 км./год., на дорозі були затори, і велосипед виїхав перед ним дуже раптово і нізвідки. До цього моменту свідчить, що велосипедиста не бачив, попереду його також не було. Інших транспортних засобів безпосередньо перед автомобілем свідка не рухалося.Удар припав на бампер автомобіля. Унаслідок зіткнення транспортний засіб отримав пошкодження правої сторони, бампера (наявні потертості та подряпини) та фара. У велосипеда пошкоджено заднє колесо.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, а також пояснення свідків, суд приходить до висновку, про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Разом з тим, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції тримісячний строк накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення, протягом якого на ОСОБА_1 можливо було накласти адміністративне стягнення за ст.. 124 КУпАП, закінчився.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Відповідно до пункту 4 частини 8, частини 9 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено. 
Оскільки судом апеляційної інстанції визнані помилковими висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 11.14 ПДР України, посилання на порушення якого відсутнє у складеному працівниками поліції протоколі серії ЕПР2 №479074 від 10.10.2025 року, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року у справі підлягає зміні із виключенням з її мотивувальної частини посилання на винність  ОСОБА_1 у порушення пункту 11.14 Правил дорожнього руху України.
В іншій частині постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року є законною і обґрунтованою.
Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року - змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на винність ОСОБА_1 у порушення пункту 11.14 Правил дорожнього руху України.
В іншій частині постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець