УХВАЛА

14 липня 2026 року 
м. Київ
справа №160/18782/24
адміністративне провадження № К/990/30213/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Жука А.В.,  Білак М.В., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 21 червня 2024 року №1188к про застосування до оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №658 о/c від 28.06.2024 року про звільнення зі служби в поліції, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), капітана поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 28.06.2024 року по 656,7грн за кожен день вимушеного прогулу до дня проведення фактичного розрахунку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року, ухваленим в порядку загального позовного провадження та залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2026 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 21 червня 2024 року №1188к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських УКР ГУНП" в частині щодо застосування до оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28 червня 2024 року №658 о/c "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), капітана поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 29.06.2024р. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2024 року по 26.03.2025 року у розмірі 48410,19грн. (сорок вісім тисяч чотириста десять гривень 19 копійок) з подальшим відрахуванням податків та інших обов`язкових зборів і платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 29.06.2024 року відповідно до ст.371 КАС України. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць відповідно до ст.371 КАС України.
Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, надіславши її засобами поштового зв`язку 25 червня 2026 року. 
Предметом спору у цій справі є правомірність застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Так, за правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, постановляючи оскаржувані судові рішення, суди виходили з того, що відповідач не довів належними та достатніми доказами вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який був підставою для застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення. Суди наголосили, що висновок службового розслідування має формальний характер, містить переважно перелік посадових обов`язків без конкретизації, які саме дії чи бездіяльність позивача свідчать про їх порушення, а матеріали службового розслідування не підтверджують наявності всіх елементів дисциплінарного проступку. Також суди вказали, що повідомлення позивачу про підозру та проведення обшуку не можуть самі по собі бути достатньою підставою для дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарне провадження є самостійним видом юридичної відповідальності й потребує встановлення конкретного дисциплінарного проступку.
Оскаржуючи судові рішення, скаржник за змістом поданої касаційної скарги посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що: «судами першої та апеляційної інстанцій не враховано практику Верховний Суд, зокрема, в постанові від 25.04.2019 по справі № 816/1370/16, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 14.02.2019 у справі № 824/1022/16-а та від 20.03.2019 у справі № 804/676/18, а також постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 02.10.2018 у справі №9901/454/18; постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 04.10.2018 №800/398/16; постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 13.06.2018 № 800/395/17; постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 22.01.2019 № 800/454/17; постанові Касаційного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 805/623/16-а; рішенні Касаційного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі № 9901/486/18.». 
Верховний Суд зазначає, що відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.
Водночас аргументи скаржника зводяться лише до зазначення постанов Верховного Суду, проте не зазначено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, сутність такого неправильного застосування та суперечливість такого застосування позиції Верховного Суду.
Отже, в касаційній скарзі відповідач конкретну норму, щодо якої викладені висновки Верховного Суду, не зазначив та не обґрунтував подібність правовідносин у цій справі та у справах, на які він посилається, що з огляду на це, не може вважатися належним обґрунтуванням касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відтак, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Разом з цим скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що: «відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги ГУНП, судами першої та апеляційної інстанцій зазначено, що рішення про звільнення позивача зі служби в поліції прийнято без врахування відомостей, що мали бути встановленими під час службового розслідування. Означені спірні правовідносини, не розглядались Верховним Судом в складі колегії Касаційного адміністративного суду, через що відсутній висновок суду касаційної інстанції щодо аналогічних спірних правовідносин, що унеможливлює єдине (однакове) застосування норм права в подальшому, що в свою чергу призведе до унеможливлення створення та застосування єдиної правозастосовчої практики.». 
Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.
Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 цієї норми КАС України, вимагає не лише зазначення скаржником про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду, та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.
Проаналізувавши доводи заявника, Суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності зазначеної конкретної норми (норм) права та мотивованих аргументів неправильного її (їх) застосування, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відтак, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Колегія суддів також звертає увагу скаржника, що в касаційній скарзі доводи щодо правомірності оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 21 червня 2024 року № 1188к про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення відсутні, що свідчить про фактичне неоспорювання скаржником висновків судів попередніх інстанцій у цій частині та відсутність належного обґрунтування підстав касаційного оскарження щодо зазначеного наказу».
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 перебував на посаді оперуповноваженого відділу організації розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП в Дніпропетровській області, у спеціальному званні капітана поліції.
Отже, позивач не є службовою особою, який займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції", у зв`язку з чим ця справа є справою незначної складності. 
Оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, проте перевіривши зміст поданої касаційної скарги, колегія суддів констатує, що скаржник жодним чином не обґрунтував цю підставу допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих у справі незначної складності. 
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Ухвала постановлена з окремою думкою.
Судді	С.А. Уханенко А.В. Жук   М.В. Білак