Справа № 465/2829/26 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/1241/26 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Провадження № 22-ц/811/1243/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2026 року про передачу матеріалів справи для розгляду за підсудністю та на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2026 року про передачу заяви про забезпечення позову для розгляду за підсудністю у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:

25.03.2026 року  ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користьзаборгованість за договором про припинення партнерських відносин від 28.01.2026 року у розмірі 3 065 200 (три мільйона шістдесят п`ять тисяч двісті) грн 15 коп., що складається з основної суми боргу 69 000 (шістдесят дев`ять тисяч) доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 24.03.2026 року 3 024 187 (три мільйони двадцять чотири тисячі сто вісімдесят сім) грн 20 коп., пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 37 284,50 (тридцять сім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн 50 коп. та 3% річних від суми заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 3 728,45 (три тисячі сімсот двадцять вісім) грн 45 коп.
Одночасно з пред`явленням позову  ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться на його банківських рахунках, в межах суми позовних вимог; накласти арешт на рухоме та нерухоме майно відповідача в межах суми позову; заборонити відповідачу вчиняти дії щодо відчуження належного йому майна.
Оскаржуваною ухвалою матеріали цивільної справи №465/2829/26 за позовом ОСОБА_3 , який подано в його інтересах адвокатом Межовою Ксенією Павлівною, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Холодногірського районного суду м. Харкова.
Оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_3 , яка подана в його інтересах адвокатом Межовою Ксенією Павлівною про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передано для розгляду за підсудністю до Холодногірського районного суду м. Харкова. 
Ухвали суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає ухвали суду незаконними, необґрунтованими, такими, що постановлені з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
У скарзі апелянт зазначив, що передаючи справу на розгляд до Холодногірського районного суду м. Харкова на підставі ч. 1. ст. 27 ЦПК України - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, суд першої інстанції не врахував, що згідно довідки №1330-5004004365 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання якого є АДРЕСА_1 . Відповідно до Акту фактичного проживання №3/2022, складеного ОСББ «Галицька оселя», ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації з 23.02.2022 року. Враховуючи, що місцем реєстрації відповідача як ВПО є АДРЕСА_1 , що відноситься до території Франківського району м. Львова, вважає, що даний позов ОСОБА_3 подано до Франківського районного суду м. Львова з дотриманням правил підсудності. Крім того, постановляючи оскаржувані ухвали, суд першої інстанції не врахував, що згідно п. 11.2 договору про припинення партнерських відносин від 28.01.2026 року сторони погодили, що місцем виконання зобов?язань за цим договором є місто Львів. При цьому, суд не звернув увагу на те, що фактично спір виник з корпоративних відносин учасників (колишніх учасників) ТОВ «ДЖІАР ПРОДАКШЕН», місцем державної реєстрації якого є АДРЕСА_1 , що відноситься до території Франківського району м. Львова та є тим конкретизуючим фактором для визначення підсудності справи відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України.
Просить ухвали суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
22.04.2026 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому зазначила, що підсудність у даній справі підлягає визначенню з урахуванням умов договору та фактичних обставин справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. 
Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про припинення партнерських відносин від 28.01.2026 року.
Звертаючись до Франківського районного суду м. Львова з позовом доОСОБА_1 , позивач посилався на те, що фактичним місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 . Крім того, позивач покликався на п. 11.2 договору про припинення партнерських відносин від 28.01.2026 року, згідно якого сторони погодили, що місцем виконання зобов`язань за цим договором є місто Львів, та п. 11.3 договору, яким передбачено, що у разі виникнення спору, пов`язаного з цим договором, позов подається до суду України.
Разом з тим, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2520939 від 27.03.2026 року, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Постановляючи ухвали про передачу справи за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та про передачу заяви про забезпечення позову для їх розгляду до Холодногірського районного суду м. Харкова за зареєстрованим місцем проживання відповідача, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено обставин, передбачених ч. 8 ст. 28 ЦПК України, за яких позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів у зв`язку з чим вважав, що підстави для розгляду поданого ОСОБА_3 позову Франківським районним судом м. Львова відсутні, оскільки місцем виконання договору у договорі про припинення партнерських відносин від 28.01.2026 року зазначено м. Львів, без зазначення конкретної адреси.
Враховуючи наявність у матеріалах справи відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2520939 від 27.03.2026 року, згідно якої станом на час вирішення судом питання про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поданий ОСОБА_3 позов підлягає розгляду судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 та від 07 лютого 2024 року у справі №646/9427/23, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно статті 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
Як убачається з матеріалів справи, 31 березня 2026 року ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1330-5004004365, згідно якої фактичне місце проживання/перебування відповідача - АДРЕСА_1 .
З наведених мотивів, аналізуючи зазначені вище положення закону та виходячи з наявних у матеріалах справи доказів на підтвердження фактичного місця проживання ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи за адресою АДРЕСА_1 , з метою забезпечення доступу до правосуддя для захисту його прав, гарантованих Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані ухвали суду підлягають скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 30 липня 2026 року. 
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.
Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2026 року про передачу матеріалів справи для розгляду за підсудністю та ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 27 березня 2026 року про передачу заяви про забезпечення позову для розгляду за підсудністю скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 30 липня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра