ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2026 р. | м. Харків | Справа № 922/2282/26

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шатернікова М.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ідент. код 42399676)
до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Солоницівської селищної ради (62370, Харківська обл., Харківський р-н, смт Солоницівка, вул. Визволителів, 6; ідент. код 44008517)
про стягнення 169466,05 грн.  

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Солоницівської селищної ради (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 169466,05 грн, яка складається з основного боргу у сумі 162 352,32 грн, пені у сумі 5138,69 грн, трьох процентів річних у сумі 513,87 грн, інфляційних втрат в сумі 1461,17 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу № 19-12391/25-БО-Т від 29.12.2025 щодо своєчасної оплати вартості природного газу за період з січня по 31 березня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.06.2026 відкрито провадження у справі № 922/2282/26; постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
Будь-яких заяв або клопотань з процесуальних питань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.06.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, зокрема не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
Сторони про факт відкриття провадження у справі № 922/2282/26 та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права були повідомлені в порядку приписів ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України шляхом направлення ухвали від 29.06.2026 в електронній формі до Електронного кабінету позивача та відповідача із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. У даному випадку позивач та відповідач отримали ухвалу суду 01.07.2026.
З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, п. 2 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.
Відповідач, в обґрунтування своєї правової позиції, у поданій заяві (вх. 16877), керуючись своїми процесуальними правами, відповідно до положень статей 46, 191 ГПК України, заявив про визнання позовних вимог позивача ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у повному обсязі, а саме: стягнення заборгованості у розмірі 169 466,05 грн за неналежне виконання договору №19-12391/25-БО-Т від 29.12.2025 про постачання природного газу, з яких: сума основного боргу: 162 352,32 грн; пені у сумі: 5 138, 69 грн; трьох процентів річних у сумі: 513, 87 грн.; інфляційних витрат у сумі: 1 461, 17 грн.; судового збору у сумі:2 662, 40 грн. Крім того, при вирішенні питання щодо стягнення судового збору, просив суд, застосувати частину 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 50%, а 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Солоницівської селищної ради (відповідач) 29.12.2025 укладено договір № 19-12391/25-БО-Т постачання природного газу (далі – Договір).
Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є бюджетною установою/організацією відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ) (далі також — газ), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору. Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для власних потреб.
Відповідно до п. 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого Позивачем Відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі природного газу.
Відповідно до пункту 5.1 Договору, споживач здійснює розрахунок за фактично переданий природний газ грошовими коштами на рахунок Постачальника, зазначений у розділі 14 цього Договору, відповідно до акта приймання-передачі природного газу, оформленого з боку Постачальника та надісланого Споживачу у порядку, визначеному підпунктом 3.5.2 пункту 3.5 Договору, - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання (передача) природного газу.
У разі відсутності акта/актів приймання-передачі природного газу, фактична вартість переданого Споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Пунктом 7.2 Договору сторонами узгоджено, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 Договору та/або строків оплати компенсації згідно з пунктом 8.4 Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що на виконання умов Договору, протягом січня-березня 2026 позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 367 206,93 грн згідно актів приймання – передачі природного газу (а.с. 8-10)
В свою чергу, відповідачем сплачено вартість природного газу поставленого за період з січня по березня 2026 не у повному обсязі (у сумі 1204854,61 грн), у зв`язку з чим станом на 25.06.2026 сума боргу за спожитий природний газ за спірний період становить 162352,32 грн.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 162352,32 грн основного бору. Крім того, враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивач було заявлено до стягнення з відповідача 5138,69 грн пені, 513,87 грн 3% річних, 1461,17 грн інфляційних втрат.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За доводами позивача, що підтверджується матеріалами справи, останнім виконано зобов`язання за укладеним між сторонами договором № 19-12391/25-БО-Т постачання природного газу від 29.12.2025, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу та передано у власність відповідача природний газ у період січень-березень 2026 на загальну суму 1 367 206,93 грн.
Проте відповідачем оплачено прийнятий природний газ не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 25.06.2026 за останнім обліковується боргу за спожитий природний газ за спірний період у розмірі 162 352,32 грн.
У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачем подано до суду заяву (вх. 16877 від 10.07.2026), в якій визнано позовні вимоги ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у повному обсязі.
Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом також встановлено, що заява відповідача про визнання позову підписана Калашнік Оленою Анатоліївною, яка з 25.06.2024 року є керівником Відділу освіти, культури, молоді та спорту Солоницівської селищної ради та наділена правом вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, а відтак подана заява не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи те, що визнання позову уповноваженим представником відповідача відповідає вимогам ст. 191 Господарського процесуального кодексу України та такі дії останнього не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору у розмірі 50% на відповідача в порядку ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 129 ГПК України, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, якою визначено право позивача на повернення 50 відсотків судового збору, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, яке було реалізоване відповідачем, витрати зі сплати інших 50 відсотків судового збору у розмірі 1331,20 грн покладаються на відповідача.
Одночасно суд наголошує, що питання про повернення вищезазначених 50 % судового збору буде вирішено судом після набрання рішенням законної сили окремим процесуальним документом.
Керуючись ст.ст. 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 130, 185, 191, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Солоницівської селищної ради (62370, Харківська обл., Харківський р-н, смт Солоницівка, вул. Визволителів, 6; ідент. код 44008517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідент. код 42399676) 162352,32 грн суму основного боргу, 5138,69 грн пені, 513,87 грн 3 % річних, 1461,17 грн інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "20" серпня 2026 р. 

Суддя | | М.І. Шатерніков