Справа № 573/907/26
Провадження №2/603/256/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне) 

16 липня 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Гудкової Ю. Г.,
секретар судового засідання Сандалюк О. В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 06.06.2023 року у розмірі 33 007,60 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 06.06.2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 06.06.2023 року ОСОБА_1 також підписав заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. На підставі вказаної заяви банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок ОСОБА_1 із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 40,8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а також видав платіжну картку. Станом на 04.05.2026 року внаслідок порушення умов договору та неповернення кредиту у ОСОБА_1 є заборгованість за договором на загальну суму 33 007,60 грн. На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 зазначений розмір заборгованості, а також 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.07.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Представник позивача АТ «А-Банк» у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини своєї відсутності, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Суд установив такі обставини. 
06.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 
Зі змісту вказаної заяви видно, що ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщенні за посиланням www.a-bank.com.ua, становить договір про надання банківських послуг. 
В абз. 3 анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі – УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, а також погодився, що УЕП є аналогом власноручного підпису. 
06.06.2023 року відповідач ОСОБА_1 також звернувся до АТ «А-Банк» із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.
Зі змісту вказаної заяви видно, що підписуючи її, відповідач підтвердив ознайомлення з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, а також ознайомлення з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, у повному обсязі відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг».
Згідно з цією заявою відповідач просив відкрити йому в АТ «А-Банк» поточний рахунок № НОМЕР_1 і встановити кредитний ліміт на таких умовах: вид кредиту – кредитний ліміт на поточний рахунок; тип кредитування – кредитування рахунку; мета отримання кредиту – на споживчі цілі; пільговий період кредитування – 62 дні за ставкою 0,000001 % (процентна ставка у разі виходу з пільгового періоду – 3,4 %); строк кредитування – 240 місяців; порядок погашення кредиту – щомісяця, до останнього поточного місяця включно, у розмірі 4 % заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. 
Підписуючи вказану заяву, ОСОБА_1 , окрім того, погодився із тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту (абз. 2 п. 15 заяви).
До вищевказаної заяви також долучено копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ», підписаного ОСОБА_1 06.06.2023 року за допомогою електронного підпису.
Як видно зі змісту наданої АТ «А-Банк» довідки за картами, в АТ «А-Банк» відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано такі картки: № НОМЕР_3 (строк дії до грудня 2031 року), № НОМЕР_4 (строк дії до грудня 2031 року.
На підставі кредитного договору № б/н (внутрішньобанківський референс № SAMABWFC10077107521) від 06.06.2023 року відповідачу 06.06.2023 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, який 11.08.2023 року збільшено до 5000,00 грн, 10.01.2024 року – до 22 000,00 грн, 28.04.2025 року – зменшено до 21 907,13 грн, а 04.05.2026 року – збільшено до 22 000,00 грн, що підтверджується довідкою за лімітами.
Зі змісту виписки по картці ОСОБА_1 за період з 06.06.2023 року до 04.05.2026 року (рахунок № НОМЕР_5 ) видно, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, проводив розрахункові операції, а також частково погашав заборгованість за договором. 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 06.06.2023 року станом на 04.05.2026 року заборгованість відповідача перед банком становить 33 007,60 грн, з яких: 21 907,13 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 11 100,47 грн – загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн – штраф, заборгованість за пенею.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 
Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). 
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з правилами абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину. 
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. 

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046–1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установлено, що 06.06.2023 року сторони в електронній формі уклали договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту, який 28.04.2025 року визначено у розмірі 21 907,13 грн. Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Водночас відповідач ОСОБА_1 , який отримав та користувався наданими позивачем коштами, а також частково погашав заборгованість за кредитом, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, чим допустив заборгованість на загальну суму 33 007,60 грн.
Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором суду не надано, а розмір заборгованості ОСОБА_1 підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком, який відповідач не спростував, з останнього на користь АТ «А-Банк» слід стягнути заборгованість за договором № б/н від 06.06.2023 року у розмірі 33 007,60 грн, з яких: 21 907,13 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 11 100,47 грн – загальний залишок заборгованості за процентами. 
У силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 2662,40 грн сплаченого судового збору. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280–282, 354 ЦПК України, ст.ст. 205, 207, 526,610, 611, 626, 628, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором № б/н від 06.06.2023 року у розмірі 33 007 (тридцять три тисячі сім) грн 60 (шістдесят) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати у справі у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 (сорок) коп. сплаченого судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя     Ю. Г. Гудкова