ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
17 вересня 2026 року | Справа № 280/5443/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
03 червня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі — позивач) до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі — відповідач), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги №1808/26/3795 від 12.05.2026 та зобов`язати відповідача повторно здійснити його огляд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням експертної команди від 03.03.2026 №52/26/650/Р позивачу визначено 30 відсотків втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, однак функціональні порушення визначено як легкі та групу інвалідності не встановлено. Не погодившись із таким рішенням, позивач 02.04.2026 подав до Центру оцінювання функціонального стану особи скаргу, в якій просив переглянути рішення та провести повторний огляд з метою встановлення групи інвалідності.
Рішенням експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи від 12.05.2026 №1808/26/3795 оскаржуване рішення від 03.03.2026 підтверджено. Розгляд скарги проведено заочно, без участі позивача, лише за документами.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що за наданими медико-експертними документами у позивача виявлено патологічні зміни з боку дихальної системи — хронічний бронхіт ІІ ступеня, легенева недостатність І–ІІ ступеня, а також двобічну хронічну сенсоневральну приглухуватість ІІ ступеня. Експертна команда дійшла висновку, що такі порушення у сукупності спричинили лише легкий ступінь обмеження життєдіяльності, який не відповідає критеріям встановлення групи інвалідності.
Водночас у тому самому рішенні експертна команда Центру прямо вказала, що ступінь функціональних порушень з боку дихальної системи викликає сумніви, оскільки спірографічне дослідження виконано некоректно (крива «потік — об`єм») та не може бути достовірно оцінене. Незважаючи на констатовану невизначеність щодо одного з ключових показників функції зовнішнього дихання, рішення експертної команди від 03.03.2026 було підтверджено без усунення таких сумнівів шляхом отримання достовірних результатів необхідних досліджень.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.06.2026 відкрито провадження у справі №280/5443/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Цією ж ухвалою витребувано у відповідача протокол засідання експертної команди від 12.05.2026 та інші документи, які стали підставою для прийняття рішення про невстановлення позивачу ІІІ групи інвалідності.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, у їх сукупності, а також норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив такі обставини.
З медичних документів позивача вбачається тривалий та багатокомпонентний характер порушень здоров`я. Так, у медичній документації зафіксовано, зокрема, хронічне обструктивне захворювання легень ІІ ступеня, емфізему легень, пневмосклероз (дифузний пневмофіброз), легеневу недостатність ІІ ступеня, двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІ ступеня, а також захворювання опорно-рухового апарату й периферичної нервової системи з функціональними обмеженнями.
Висновком пульмонолога від 13.05.2025 зафіксовано скарги на задишку у спокої, що посилюється при мінімальному фізичному навантаженні, зниження толерантності до фізичного навантаження, виражену загальну слабкість та швидку втомлюваність. За результатами спірометрії наведено показники FVC — 45 відсотків, FEV1 — 53 відсотки; встановлено ХОЗЛ ІІ ступеня (емфізема легень, дифузний пневмофіброз), легеневу недостатність ІІ ступеня та рекомендовано оксигенотерапію.
У виписці зі стаціонарного лікування від 27.05.2025 також зазначено ХОЗЛ ІІ ступеня, емфізему ІІ ступеня та легеневу недостатність ІІ ступеня, а за даними спірограми від 12.05.2025 — порушення бронхіальної прохідності за змішаним типом ІІІ ступеня з перевагою обструкції у всіх відділах бронхіального дерева. Спірометрією від 08.09.2025 зафіксовано обструктивні порушення легкого ступеня, рестриктивні порушення середнього ступеня та значні зміни окремих показників зовнішнього дихання.
Крім того, у матеріалах містяться дані про двобічний плечолопатковий периартроз, деформуючі артрози плечових, ліктьових, колінних суглобів і суглобів кистей, згинальні контрактури пальців правої кисті, больовий синдром і помірні або значні порушення функції, а також про хронічні радикулопатії, дегенеративні зміни хребта та нейропатії.
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії від 11.09.2025 хронічний бронхіт ІІ ступеня, пневмосклероз, емфізему легень, легеневу недостатність І–ІІ ступеня та двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІ ступеня визначено як професійні захворювання. У цьому ж висновку відображено поступове прогресування захворювань із порушенням функції зовнішнього дихання та слуху та наведено трудові протипоказання.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; добросовісно, розсудливо та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» затверджено, серед іншого, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та Критерії встановлення інвалідності.
Згідно з пунктом 31 Порядку під час розгляду справи члени експертної команди досліджують усі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я.
Пунктом 32 Порядку передбачено, що якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження.
За правилами пункту 52 Порядку Центр оцінювання функціонального стану особи під час оскарження рішення експертних команд перевіряє обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами чого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. Оцінювання за рішенням Центру проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень.
Пунктами 67–68 Порядку передбачена можливість розгляду скарги Центром очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини. Під час розгляду скарги експертна команда вивчає рішення, що оскаржується, наявні матеріали, а за наявності підстав проводить повторне оцінювання та за результатами розгляду приймає рішення про підтвердження, скасування або формування нового рішення.
Отже, сама по собі заочна форма розгляду скарги не свідчить про протиправність рішення Центру. Водночас вибір заочної форми не звільняє відповідача від обов`язку повно і належно з`ясувати медично значимі обставини, дослідити всі подані документи та усунути істотну невизначеність, якщо наявних даних недостатньо для достовірного висновку про ступінь функціональних порушень.
Відповідно до пункту 8 Критеріїв встановлення інвалідності підставою для визнання особи особою з інвалідністю є одночасна наявність стійких порушень функцій організму, обмеження життєдіяльності щонайменше помірного ступеня та необхідності вжиття заходів соціального захисту. Третя група інвалідності встановлюється особам, які мають помірний (перший) ступінь обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності.
Закон України «Про адміністративну процедуру» вимагає від адміністративного органу належно та повно з`ясовувати обставини справи, безпосередньо досліджувати докази та інші матеріали, враховувати всі обставини, що мають значення для вирішення справи, і належно обґрунтовувати адміністративний акт. Мотивувальна частина акта, який негативно впливає на право чи законний інтерес особи, повинна давати змогу зрозуміти фактичні та правові підстави рішення, документи та обставини, які були враховані або відхилені, а також логіку висновку адміністративного органу.
Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення у наведених нормативних межах, суд бере до уваги, що відповідач сам констатував недостовірність спірографічного дослідження, тобто визнав сумнівність одного з ключових об`єктивних джерел інформації, необхідних для визначення ступеня порушення функції зовнішнього дихання.
За таких обставин висновок про те, що наявні у позивача порушення спричиняють лише легкий ступінь обмеження життєдіяльності, міг бути визнаний належно обґрунтованим лише за умови, якщо з матеріалів рішення було б зрозуміло, на підставі яких інших достовірних показників цей сумнів усунуто або чому, незважаючи на його наявність, поданих даних було достатньо для остаточного висновку. Оскаржуване рішення такого пояснення не містить.
Навпаки, відповідач одночасно поставив під сумнів достовірність спірографії та без проведення передбачених Порядком дій для усунення нестачі або ненадійності інформації підтвердив попереднє рішення. Така внутрішня суперечність свідчить, що висновок про легкий ступінь обмеження життєдіяльності не має достатньо простежуваного фактичного підґрунтя.
Суд також звертає увагу, що мотивувальна частина рішення від 12.05.2026 фактично зводиться до згадки про хронічний бронхіт ІІ ступеня, легеневу недостатність І–ІІ ступеня та двобічну сенсоневральну приглухуватість ІІ ступеня. Водночас у поданій медичній документації наявні відомості про емфізему легень, дифузний пневмофіброз (пневмосклероз), легеневу недостатність ІІ ступеня, необхідність оксигенотерапії, зниження толерантності до фізичного навантаження, а також про численні статодинамічні та неврологічні порушення. Оскаржуване рішення не містить індивідуалізованої оцінки цих даних, їх впливу на критерії повсякденного функціонування або мотивів, з яких вони не впливають на результат оцінювання.
Наявність у позивача 30 відсотків втрати професійної працездатності сама по собі не є автоматичною та безумовною підставою для встановлення ІІІ групи інвалідності й не є тотожною зменшенню обсягу професійної трудової діяльності більш як на 25 відсотків у розумінні критеріїв оцінювання. Однак цей показник у поєднанні з установленими професійними захворюваннями та трудовими протипоказаннями є обставиною, що безпосередньо стосується здатності до трудової діяльності та потребувала окремої мотивованої оцінки. Такої оцінки рішення відповідача не містить.
Посилання позивача на наявність рідкісного (орфанного) захворювання також не може бути самостійною підставою для суду встановити відповідний медичний діагноз або групу інвалідності. Сам факт одночасної наявності в документах відомостей про емфізему та пневмофіброз не наділяє суд повноваженнями діагностувати комбінований синдром легеневого фіброзу-емфіземи. Разом з тим зазначені документально підтверджені патологічні зміни підлягали повному медичному аналізу експертною командою при повторному вирішенні питання.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що адміністративний суд не є спеціалізованою медичною установою та не може підміняти експертний орган у вирішенні суто медичних питань. Разом з тим суд зобов`язаний перевірити дотримання встановленої законом процедури, повноту врахування юридично значимих обставин та належність мотивування індивідуального акта. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.02.2026 у справі №280/4630/25 зазначено, що контрольні повноваження Центру мають реалізовуватися з дотриманням процесуальних гарантій, а відсутність чіткої та зрозумілої мотивації рішення може свідчити про його необґрунтованість у розумінні частини другої статті 2 КАС України.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи №1808/26/3795 від 12.05.2026 не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки прийняте без належного усунення виявленої самим відповідачем невизначеності щодо функції зовнішнього дихання, без повної простежуваної оцінки всіх наданих медичних документів та без мотивованого співвіднесення встановлених порушень із критеріями обмеження життєдіяльності.
Такі недоліки не можуть бути усунуті судом шляхом самостійної оцінки медичних показників і встановлення позивачу конкретної групи інвалідності, оскільки це означало б підміну компетентного експертного органу. Належним та ефективним способом захисту є скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання відповідача повторно розглянути скаргу позивача і провести оцінювання відповідно до Порядку №1338 з урахуванням правової оцінки суду, забезпечивши повне дослідження медичних матеріалів та усунення констатованих сумнівів у спосіб, передбачений законодавством.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень. Сукупність установлених судом обставин свідчить, що відповідач не довів відповідність рішення від 12.05.2026 вимогам обґрунтованості, повноти та належної адміністративної процедури.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 331 грн 20 коп. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати, що підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 9, 72–77, 90, 139, 241–246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, —

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії — задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 №1808/26/3795 від 12 травня 2026 року.
3. Зобов`язати Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673) повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 02.04.2026 на рішення експертної команди № 52/26/650/Р від 03.03.2026 та повторно провести оцінювання (огляд) ОСОБА_1 відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, забезпечивши повне дослідження поданих медичних документів і усунення констатованих у рішенні від 12.05.2026 сумнівів щодо достовірності оцінки функції зовнішнього дихання у спосіб, передбачений зазначеним Порядком, та прийняти обґрунтоване і вмотивоване рішення за результатами такого розгляду.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (код ЄДРПОУ 03191673) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», код ЄДРПОУ 03191673, 49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1-А.
Рішення у повному обсязі виготовлено та підписане суддею 17 вересня 2026 року. 

Суддя Р.В. Сацький