Єдиний унікальний номер: 378/1009/26 
Провадження № 2/378/771/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року   Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді:    Скороход Т. Н.,
за участю секретаря: Соколової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з посиланням на те, що 29 червня 2024 року між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79364821, відповідно до якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням вказаного договору позики відповідач підтверджує, що вона ознайомилася на сайті банку з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, передбачених ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодилася, що до моменту підписання договору позики вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті банку, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. 
27.03.2025 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників № 4 від 23.04.2025, в тому числі і до відповідача в сумі 15142,95 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1350 грн. - сума заборгованості за відсотками та 9292,95 грн. — сума заборгованості за пенею. Вказану заборгованість відповідач не сплатила. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за договором позики № 79364821 в розмірі 15142,95 грн.  та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 12 серпня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 73-74). Відповідачу надано строк на подання відзиву.
Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 78-81), в позовній заяві просить справу розглядати без участі представника позивача (а.с. 2-5). 
Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 82), про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. 
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Судом встановлено, що 29.06.2024 між ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача (а.с. 7-10). 
Відповідно до п. 1. вказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
Згідно п. 2.1. договору сума позики складає 5000 грн., за п. 2.2. строк позики 30 днів, за п. 2.3 процентна ставка (базова)/день — 0,60% (фіксована); дата надання позики — 29.06.2024; дата повернення позики — 28.07.2024; денна процентна ставка/день, % — 0,60%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день — 2,70%; пеня %/день — 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % – 703,01%; орієнтовна загальна вартість позики – 5900 гривень.
Підписанням вказаного договору позики відповідач підтверджує, що вона ознайомилася на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 5.1. договору).
Позичальник до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на веб-сайті товариства, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, їй зрозумілі (п. 5.3 договору).
Пунктом 6 Правил погоджено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. 
В пункті 28 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» відповідачем зазначений номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_1 .
28 липня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 12733449 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821 від 29.06.2024, яка підписана електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на електронну адресу відповідача та відповідно до п. 1 якої сторони домовилися продовжити строк позики на 30 днів та викласти п.п. 2.2. п. 2 договору в новій редакції: «2.2. строк позики/строк договору 60 днів» (а.с. 15-16).
У зв`язку із зміною строку позики сторони домовилися також викласти в новій редакції стовбці 2, 6, 7 таблиці п. 2 договору, а саме: «дата повернення позики (останній день) — 27.08.2024; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % 2419,49; орієнтовна загальна вартість позики — 8150 грн.».
Відповідно до п. 2.3 додаткової угоди на період продовження строку користування позикою (пролонгація) до дати повернення позики, що визначена п.п. 2.1 п. 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування позикою здійснюється за ставкою 1,50%.
Для продовження строку позики, позичальник сплачує позикодавцю платіж у сумі 900 грн., який сплачується позичальником в рахунок погашення частини заборгованості за договором, що відображається в додатку 1 до цієї додаткової угоди (п. 3.1).
Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами та сплати позичальником платежу для продовження строку позики відповідно до п.п.3.1 п. 3 додаткової угоди, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п. 7).
26 вересня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 13178948 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821 від 29.06.2024, яка підписана електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на електронну адресу відповідача та відповідно до п. 1 якої сторони домовилися продовжити строк позики на 30 днів та викласти п.п. 2.2. п. 2 договору в новій редакції: «2.2. строк позики/строк договору 120 днів» (а.с. 13-14).
У зв`язку із зміною строку позики сторони домовилися також викласти в новій редакції стовбці 2, 6, 7 таблиці п. 2 договору, а саме: «дата повернення позики (останній день) — 26.10.2024; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % 2387,94; орієнтовна загальна вартість позики — 1150 грн.».
Відповідно до п. 2.3 додаткової угоди на період продовження строку користування позикою (пролонгація) до дати повернення позики, що визначена п.п. 2.1 п. 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування позикою здійснюється за ставкою 1,00%.
Для продовження строку позики, позичальник сплачує позикодавцю платіж у сумі 1500 грн., який сплачується позичальником в рахунок погашення частини заборгованості за договором, що відображається в додатку 1 до цієї додаткової угоди (п. 3.1).
Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами та сплати позичальником платежу для продовження строку позики відповідно до п.п.3.1 п. 3 додаткової угоди, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п. 7).
26 жовтня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 13401907 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821 від 29.06.2024, яка підписана електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на електронну адресу відповідача та відповідно до п. 1 якої сторони домовилися продовжити строк позики на 30 днів та викласти п.п. 2.2. п. 2 договору в новій редакції: «2.2. строк позики/строк договору 150 днів» (а.с. 11-12).
У зв`язку із зміною строку позики сторони домовилися також викласти в новій редакції стовбці 2, 6, 7 таблиці п. 2 договору, а саме: «дата повернення позики (останній день) — 25.11.2024; орієнтовна реальна річна процентна ставка, % 2383,26; орієнтовна загальна вартість позики — 12350 грн.».
Відповідно до п. 2.3 додаткової угоди на період продовження строку користування позикою (пролонгація) до дати повернення позики, що визначена п.п. 2.1 п. 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування позикою здійснюється за ставкою 1,00%.
Для продовження строку позики, позичальник сплачує позикодавцю платіж у сумі 1350 грн., який сплачується позичальником в рахунок погашення частини заборгованості за договором, що відображається в додатку 1 до цієї додаткової угоди (п. 3.1).
Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати її підписання сторонами та сплати позичальником платежу для продовження строку позики відповідно до п.п.3.1 п. 3 додаткової угоди, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором та цією додатковою угодою (п. 7).
Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес»» (а.с. 19), на підставі договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес»» та ТОВ «1БАНК», ОСОБА_2 29.06.2024 перераховано на картку НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 5000 грн..
Відповідно до копії розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, сформованим ТОВ «ФК «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 20-25), станом на 23.042025 заборгованість становить 15142,95 грн., з яких 4500 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1350 грн. заборгованість за процентами та 9292,95 грн. - пеня.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.
Вищевказаний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821 від 29.06.2024, та додаткові угоди до нього, укладені ОСОБА_1 з ТОВ «1БАНК», підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаного кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5.
27.03.2025 між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 27/03/25 та в подальшому додаткові угоди до нього, відповідно до яких клієнт ТОВ «1БАНК» зобов`язався відступити фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с. 26-30, 31, 32, 33).
Згідно з витягом з реєстру боржників № 4 (а.с. 34) ОСОБА_1 у вказаному реєстрі під номером 2578 зазначений як боржник за кредитним договором № 79364821, заборгованість за основною сумою кредиту 4500 грн., заборгованість за відсотками 1350 грн., заборгованість за пенею — 9292,95, а всього 15142,95 грн.. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, допустивши прострочення сплати визначених кредитними договорами платежів.
Факт отримання та користування відповідачем грошовими коштами підтверджується копією довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес»» (а.с. 19) та розрахунком заборгованості, вчиненим ТОВ «1БАНК» (а.с. 25).
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500 грн. та заборгованість за процентами в розмірі 1350 грн..
Разом з тим, щодо стягнення заборгованості за пенею у розмірі 9292,95 грн., суд зазначає наступне.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Також згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина друга статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15).
Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 та від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитних договорів, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею за вищевказаним кредитним договором, розмір якої розраховано позивачем в період воєнного стану, оскільки відповідач ОСОБА_1 в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільняється від їх сплати внаслідок наявності військового стану в Україні з дня отримання кредиту та по день ухвалення рішення суду.
Разом з тим, суд під час перевірки правильності зарахування коштів, сплачених відповідачем на виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором встановив, що кошти в розмірі 670,05 грн. були зараховані позивачем на погашення пені.
Оскільки позивач невірно зарахував 670,05 грн. на погашення пені, тому вказану суму слід зарахувати на погашення заборгованості за процентами, зменшивши її на 670,05 грн..
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 5089,95 грн., з яких 4500 грн. — сума заборгованості за основною сумою боргу та 679,95 грн. — заборгованість за процентами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (34,21%) у розмірі 910,81 грн..
Керуючись ст. ст. 205, 207, 526, 530, 598-599, 610-612, 625, 628, 638-639, 1046, 1048-1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 79364821 від 29.06.2024 в розмірі 5179 (п`ять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 95 копійок та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 910 (дев`ятсот десять) гривні 81 копійки.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (07400, м. Бровари, вул. Лісова, 2 Київської області, ЄДРПОУ 35625014);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Повне рішення складено 11 вересня 2026 року.

Суддя        Т. Н. Скороход