Справа № 346/1672/26
Провадження № 2/346/2011/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
25 серпня 2026 р. | м. Коломия   Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О. П., 
з участю секретаря судового засідання Слободян А.Р., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 07.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем було укладено кредитний договір № 15711-09/2025.
22.12.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22122025 у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників, позивачу.
Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики не виконав, в той час як позикодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти на умовах та розмірі визначеному договором.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №22122025 від 22.12.2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в розмірі 11 892, 00 грн. з яких: 4 000,00 грн. – сума заборгованості за кредитом; 3 852,00 грн. – сума заборгованості з відсотками; 3640,00 грн. – заборгованість за штрафом; 400,00 грн. – комісія за видачу кредиту.
Крім того, 24.04.2024 року між ТОВ «Оптимальні Кредити» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 642599965.
20.03.2024 року між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 20/0324-01 у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Реєстру боржників № 3 від 24.07.2024 року до вказаного договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором №642599965. 27 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/0225-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 205,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 6 705,00 грн. – заборгованість про процентам; 1 500,00 – неустойка.
Таким чином, відповідачка має непогашені заборгованості перед позивачем за вказаними кредитними договорами.
Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконала, позивач просить стягнути з неї зазначені заборгованості за вказаними кредитними договорами та судові витрати в розмірі 3 328 грн.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що 07.09.2025року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 15711-09/2025.
Згідно з пунктами 1.1 – 1.3. цього договору вказаний позикодавець надав відповідачу як клієнту грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідачки, а останній зобов`язався повернути їх у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики; базова ставка 0.90 %, строк кредиту 120 днів, який закінчився 04.01.2026 року. 
Крім того, 22.12.2025 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22122025.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №22122025 від 22.12.2025 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в розмірі 11 892, 00 грн. з яких: 4 000,00 грн. – сума заборгованості за кредитом; 3 852,00 грн. – сума заборгованості з відсотками; 
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 07.09.2025 року №15711-09/2025 в розмірі 11 892, 00 грн.
Судом також встановлено, що 24.04.2024 року між ТОВ «Оптимальні Кредити» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 642599965.
20.03.2024 року між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 20/0324-01 у відповідності до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 205,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 6 705,00 грн. – заборгованість про процентам; 
Що стосується заборгованості за комісією, в розмірі – 400,00 грн. - суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією.
Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування.
За вказаних обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити.
Щодо стягнення штрафу/пені в розмірі 3 640,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Також відповідно до п. 6-1 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказана сума неустойки в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, як кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача.
Щодо вимоги про стягнення неустойки в розмірі 1 500,00 грн. суд зазначає таке.
Відповідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Також відповідно до п. 6-1 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування неустойки за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказана сума неустойки в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, як кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 228 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 17.03.2026 року (а. с. 7).
Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір сплачується за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн.), тобто за одну позовну вимогу.
Поряд з тим, стороною позивача заявлено дві вимоги майнового харктеру, за кожну з яких повинен бути сплачений судовий збір.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим судові витрати по сплаті судового збору за одну майнову вимогу в розмірі 3 228 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, а судові витрати по сплаті судового збору за ще одну майнову вимогу, які становлять 3 228 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь держави. 
На підставі ст.ст.11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054, 1077ЦКУкраїни та, керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 89, 141, 274-279, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: Україна, 07400, Київська обл.,Броварський р-н, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2, реквізити ІВАN НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості:
За Кредитним договором №15711-09/2025 в розмірі 7 852 ( сім тисяч вісімсот п?ятдесят дві) гривні. 
За кредитним договором № 642599965 в розмірі 9 705 (дев?ять тисяч сімсот п`ять) гривень.
В задоволенні решти  позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: Україна, 07400, Київська обл.,Броварський р-н, м. Бровари, вул. Лісова, буд.2, реквізити ІВАN НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») суму сплаченого судового збору в сумі 3 228 (три тисячі двісті двадцять вісім) гривень.
Апеляційна скарга рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення (ухвалення) рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: | Калинюк О. П.