ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 липня 2026 року справа №200/4742/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року (повне судове рішення складено 15 листопада 2024 року) у справі № 200/4742/24 (суддя в І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 07.08.2020 по 04.04.2022 в неповному обсязі; 
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі – Порядок № 1078), в сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно в загальному розмірі 88965 гривень 46 копійок з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі – Порядок № 44) та раніше виплачених сум; 
3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період проходження військової служби з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2020 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки) без урахування в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, індексації грошового забезпечення; 
4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2020 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 - 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2022 роки) ОСОБА_1 за період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно, врахувавши в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, індексацію грошового забезпечення, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; 
5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 в період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29.01.2020 (далі – Постанова № 704); 
6) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 07.08.2020 по 31.12.2020 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно Постанови № 704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; 
7) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно Постанови № 704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; 
8) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2022 по 04.04.2022 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно Постанови № 704 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07.08.2020 по 04.04.2022. Стверджує, що за час проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі: зокрема, індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася не в повному розмірі, а також на його думку, відповідач невірно обчислював розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, застосовуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року та є вищим.
Таким чином, такі дії відповідача призвели до отримання ОСОБА_1 грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж це передбачено законодавством, а тому позивач звернувся із даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 07.08.2020 по 04.04.2022 в неповному обсязі.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно в загальному розмірі 88965 гривень 46 копійок з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 та раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період проходження військової служби з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2020 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2022 роки) без урахування в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги за 2020 рік, грошової допомоги для оздоровлення за 2020 - 2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2022 роки) ОСОБА_1 за період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно, врахувавши в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір таких допомог, індексацію грошового забезпечення, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 в період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020).
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 07.08.2020 по 31.12.2020 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2022 по 04.04.2022 включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, з урахуванням приписів пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), у випадку підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оклади військовослужбовців повинні перераховуватись станом на 1 січня кожного календарного року.
При цьому окружний суд установив, що позивачу у спірний період посадовий оклад обчислювався виходячи з розміру посадового окладу у розмірі, без множення тарифного коефіцієнту за тарифною сіткою (додаток № 1 до Постанови № 704) на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (пункту 4 Постанови № 704).
Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно здійснювалось обчислення та виплата позивачу грошового забезпечення з 29 січня 2020 року по 04 квітня 2022 року без врахування пункту 4 Постанови № 704.
Разом з цим суд першої інстанції зазначив, що з 29 січня 2020 року відновило дію правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50 % мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, тобто мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.
Крім того, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок одноразових додаткових видів грошового забезпечення (підйомної допомоги, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо).

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 28 травня 2025 року скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року в неповному обсязі, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, в сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року включно в загальному розмірі 88965,46 гривень з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 та раніше виплачених сум, та прийняв нове судове рішення у цій частині, яким відмовив у задоволенні позовних вимог.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року залишено без змін.
Таке своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував неможливістю розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись, виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке відповідачем за його посадою в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось, оскільки позивач не проходив військову службу у відповідача.
При цьому суд апеляційної інстанції наголосив, що для визначення індексації-різниці враховуються саме фактично нараховане підвищення доходу особи в порівнянні з попереднім місяцем.

Проте, постановою Верховного Суду від 07 січня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано, а справу № 200/4742/24 направлено до цього ж суду на новий судовий розгляд.

Отже, предметом цього апеляційного перегляду є рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року в неповному обсязі, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку № 1078, в сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року включно в загальному розмірі 88965,46 гривень з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 та раніше виплачених сум.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_3 . Позивач є учасником бойовий дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .
Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.08.2020, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 червня 2020 року № 94 на посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 07 серпня 2020 року.
Позивачу встановлено посадовий окладу за посадою в сумі 5780,00 грн, ВОС – «021200», ШПК «МАЙОР». Виплачувати згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 щомісячну премію в розмірі 36% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 07 серпня 2020 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.04.2022, капітана ОСОБА_1 , заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 березня 2022 року№ 44 на посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_6 , вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у військову частину НОМЕР_6 АДРЕСА_2 .
Вислуга років в Збройних Силах становить: календарна – 08 років 08 місяців 06 днів, пільгова – 09 років 10 місяців 16 днів, загальна – 18 років 06 місяців 22 дня.
З 04 квітня 2022 року виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана. Грошова допомога на оздоровлення військовослужбовця згідно наказу МО України № 260 від 07 червня 2018 року за 2022 рік не виплачена.
Матеріальна допомога за 2022 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 за 2022 рік не виплачена.
Додаткова відпустка учасника бойових дій за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік та 2022 рік не використана.

Позивач у своєму позові зазначає, що за час проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі: зокрема, індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася не в повному розмірі, а також відповідач невірно обчислював розміри його посадового окладу та окладу за військовим званням, застосовуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року та є вищим.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі – Закон № 1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 обумовлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб – роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
З огляду на те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, тому механізм індексації має універсальний характер.
Правове ж регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19).
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 206/4411/16-а).
Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць».
Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі також - «Постанова № 1013»).
Цією постановою були внесені зміни до Порядку № 1078.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою № 1013, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу – це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу», індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача як військовослужбовця з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (переведення, виходу) на військову службу чи місяця зростання грошового забезпечення за рахунок будь-якої його постійної складової.
Із 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Крім цього, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункту 4 Порядку № 1078).
У справі, що розглядається, питання нарахування і виплати позивачу поточної індексації не є спірними.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок № 1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте постановою Уряду № 1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати позивачу цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 та від 10 квітня 2024 року у справі № 200/564/23, на які вказав автор касаційної скарги.

Як стверджує позивач та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року (день виключення позивача з особового складу). Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідачем проігноровано.
У цьому контексті варто зазначити, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Від встановлення відповідних даних залежить правильність розрахунку грошового забезпечення та відповідно розміру індексації-різниці, належної до виплати.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 січня 2025 року у справі № 160/19515/23.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині індексації-різниці за період з 07 серпня 2020 року по 04 квітня 2022 року, суд апеляційної інстанції не розрахував розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та не з`ясував чи перевищував розмір підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б) з огляду на те, що позивач на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року, не проходив військову службу у відповідача та не отримував доходу.
При цьому суд апеляційної інстанції наголосив, що для визначення індексації-різниці враховуються саме фактично нараховане підвищення доходу особи в порівнянні з попереднім місяцем.

Верховний Суд звернув увагу, що в матеріалах справи міститься посвідчення учасника бойовий дій, серії НОМЕР_4 , яке видано ОСОБА_1 16 липня 2018 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, не встановив інформацію про отримане грошове забезпечення позивача у лютому та березні 2018 року (оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію, щомісячну додаткову грошову винагороду і т.д.) без урахування складових, що мають разовий характер.
Повертаючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд зазначив наступне:
«60. З огляду на приписи статті 242 КАС України обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
61. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.
62. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
63. Своєю чергою, суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.
64. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення – скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог із направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
65. Суду під час нового розгляду необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої статті 2 КАС України та з урахуванням установленого статтею 6 цього Кодексу принципу верховенства права».

При новому розгляді апеляційним судом встановлено наступне.
В Єдиному державному реєстрі судових рішень, до якого судді мають повний доступ, міститься рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року у справі № 200/4746/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яким позов задоволений частково: 
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 30.03.2017 по 28.02.2018 включно, із застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 28.07.2024 № 2922/ФС за період з 30.03.2017 по 28.02.2018 включно, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 по 06.08.2020 включно у фіксованій величині 3790,78 грн. в місяць у загальній сумі 111 033,16 грн., відповідно до абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованій величині 3790,78 грн. в місяць у загальній сумі 110 666,31 грн. за період з 01.03.2018 по 06.08.2020 включно, відповідно до приписів абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо нарахування та виплати позивачу одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2020 роки), без урахування в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги, індексації грошового забезпечення;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 здійснити позивачу перерахунок та виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2020 роки), з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого був обчислений розмір такої допомоги, належної індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 щодо нарахування та виплати позивачу в період з 29.01.2020 по 06.08.2020 включно грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, без врахування положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції від 29.01.2020;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_5 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 року по 06.08.2020 року включно, визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум;
- в задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
Зазначене судове рішення місцевого суду залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року.
В межах справи № 200/4746/24 судами встановлено, що згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 28.07.2024 № 2926/ФС, грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становить 13474,40 грн., а саме:
Посадовий оклад 1030,00 грн.,
Оклад за військове звання 110,00 грн.,
Надбавка за вислугу років 114,00 грн.,
Надбавка за особливості проходження служби 257,50 грн.,
Надбавка за виконання особливо важливих завдань 627,00 грн.,
Надбавка за таємність 103,00 грн.,
Премія 6180,00 грн.,
Щомісячна додаткова грошова винагорода 5052,90 грн.
У березні 2018 року становить 14146,77 грн., а саме:
Посадовий оклад 4370,00 грн.,
Оклад за військове звання 1130,00 грн.,
Надбавка за вислугу років 1375,00 грн.,
Надбавка за особливості проходження служби 928,13 грн.,
Премія 6343,64 грн.
Отже, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року склав 14146,77 грн. – 13474,40 грн. = 672,37 грн.
Згідно абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розрахована судами як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. – 672,37 грн. = 3790,78 грн. (а не як помилково зазначив позивач 4463,15 грн.).
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, на виконання вказівок Верховного Суду, апеляційним судом встановлено інформацію про отримане грошове забезпечення позивача у лютому та березні 2018 року (оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію, щомісячну додаткову грошову винагороду і т.д.) без урахування складових, що мають разовий характер.

В той же час, в нинішній справі позивач претендує на виплату йому індексації-різниці з 07.08.2020 в щомісячному розмірі 4463,15 грн.
Апеляційний суд зауважує, що відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.08.2020, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 червня 2020 року № 94 на посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 07 серпня 2020 року.
Позивачу встановлено посадовий окладу за посадою в сумі 5780,00 грн, ВОС – «021200», ШПК «МАЙОР». Виплачувати згідно наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 щомісячну премію в розмірі 36% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 07 серпня 2020 року.
З матеріалів справи № 200/4746/24, до яких має доступ член колегії, вбачається наступне.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_5 від 28.07.2024 № 2927/фс, на час виключення зі списків особового складу цієї військової частини позивачу встановлений посадовий оклад в сумі 4370,00 грн.
В той же час, при зарахуванні до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 йому було встановлено посадовий оклад в розмірі 5780,00 грн.
Отже, апеляційним судом з`ясовано, що у Військовій частині НОМЕР_1 позивач з 07.08.2020 займав іншу (вищу) посаду, ніж раніше у Військовій частині НОМЕР_5 з іншим (вищим) посадовим окладом.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду Верховного Суду.
Так, в постанові від 07 липня 2026 року в справі № 200/8295/24 Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що застосування положень абзаців 4 - 6 пункту 5 Порядку № 1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, а тому позовні вимоги можуть бути задоволені лише по 09 березня 2019 року, адже після цього відсутні підстави для нарахування індексації-різниці, обчислену за посадою відповідального виконавця стройової частини відділення персоналу штабу, до грошового забезпечення за іншою посадою (пункт 62).
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В нинішній справі встановлено, що на момент підвищення посадових окладів в березні 2018 року позивач не проходив військову службу за посадою заступника начальника штабу військової частини з посадовим окладом 5780,00 грн, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача за такою посадою в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми його грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року за вказаною посадою йому не нараховувалось і не виплачувалось.
Апеляційний суд звертає увагу, що за Порядком № 1078 індексація-різниця обчислюється за однією і тією самою посадою у зв`язку з підвищенням посадового окладу саме за такою посадою. У випадку увільнення з цієї посади обрахувати індексацію-різницю за новою посадою за формулою (алгоритмом), визначеним Порядком № 1078, не можливо.
Оскільки індексація-різниця розраховується для конкретної посади (індивідуально для кожного конкретного працівника/службовця), за новою посадою її не можна розрахувати, як і враховувати її розмір, обчислений за іншою (попередньою) посадою.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем за тією самою посадою, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Враховуючи викладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення частково допустив порушення норм матеріального права та невірно надав оцінку обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню у відповідній частині.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 р. у справі № 200/4742/24 – скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 07.08.2020 по 04.04.2022 в неповному обсязі, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю відповідно до абз. абз. 3, 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в сумі 4463,15 гривень щомісячно за період з 07.08.2020 по 04.04.2022 включно в загальному розмірі 88965 гривень 46 копійок з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 та раніше виплачених сум, та прийняти нове судове рішення у цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Повне судове рішення – 16 липня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук