Справа № 641/754/26
Провадження № 2/641/1704/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі;
головуючого судді - Кожихової Г.В.
за участю секретаря судового засідання – Собченко В.С,,
розглянувши у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 
04.02.2026 представник позивача АТ «А-Банк» - Шкапенко О.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.03.2025 у розмірі 18 918,69 грн. станом на 01.02.2026, яка складається; 13 755,06 грн. – заборгованість за кредитом, 4 713,63 грн. – заборгованість за відсотками, 450,00 грн. - пеня та судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк № б/н від 04.03.2025 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт. Для отримання доступу до рахунку НОМЕР_1 та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер – НОМЕР_2 , згодом №№ 4323345042992769, НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , строк дії – до грудня місяця 2031 року, тип кредиту – кредитування рахунку. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитну картку до нього, а відповідач отримуючи кредитну картку фактично отримав електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 01/02/2026 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 18 918,69 грн., з яких: 13 755,06 грн. – заборгованість за кредитом, 4 713,63 грн. – заборгованість за відсотками, 450,00 грн. - пеня

Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 09.02.2026 вказана позовна заява залишена без руху та надано час для усунення недоліків.
16.02.2026 до канцелярії суду представник позивача АТ «А-Банк» - Шкапенко О.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, надав докази відправки позовної заяви стороні, а саме відповідачу ОСОБА_1 ..
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 19.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Також згідно довідок про доставку SMS-повідомленя та про доставку електронного листа, відповідач завчасно отримував судові повістки про виклик до суду на мобільний номер та електронну адресу, які вказані в матеріалах справи. 
Відповідач неодноразово надсилав на офіційну електронну пошту суду заяви про відкладення/перенесення розгляду справи на підставі того, що він працює у комунальному підприємстві та не має можливості прибути до судового засідання. Суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Оцінюючи зазначені дії відповідача, суд доходить до висновку, що систематичне подання заяв про відкладення засідання через електронну пошту суду без надання належних та допустимих доказів поважності причин неявки та без підтвердження заяв електронним цифровим підписом, без попереднього направлення іншим учасникам, свідчить про неналежну та недобросовісну процесуальну поведінку. Подібні дії спрямовані на штучне та безпідставне затягування строків розгляду справи та порушення права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та відзиву на позовну заяву не подано.
Відповідно до протокольної ухвали суду від 09.09.2026, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
04.03.2025 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами та правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг (арк. 7).
Також відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.
На підставі вищевказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 банком відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн, що підтверджується випискою по картці та заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.
04.03.2025 ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Bolt», яким визначено тип кредиту – кредитування рахунку з пільговим періодом використання, суму/ліміт кредиту – від 1 000 грн до 200 000 грн залежно від суми, погодженої у заявці на кредит, строк кредитування (строк дії кредитної лінії) – 240 місяців з правом автоматичного продовження, мету кредиту – на споживчі потреби, а також умови нарахування процентів. Заявою про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком передбачено пільговий період користування кредитним лімітом до 62 днів за ставкою 0,000001 %, а у разі виходу з пільгового періоду – процентну ставку 3,4 % на місяць, що відповідає 40,80 % річних.
З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.03.2025, а також зі змісту виписки по картці відповідача вбачається, що станом на 01.02.2026 загальний розмір заявленої позивачем заборгованості становить 18 918,69 грн, з яких: 13 755,06 грн – заборгованість за кредитом, 4 713,63 грн – заборгованість за процентами та 450,00 грн – заявлена позивачем пеня. Водночас у наданому Банком розрахунку заборгованості сума 450,00 грн відображена як штраф.
Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "А-банк" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти, які останнім не повернуто позивачу. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені виписці по картці, доданої до позовної заяви, в якій відображено користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банком не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів. Зобов`язання зі своєчасного повернення грошових коштів за договором відповідач не виконав, що відображено у розрахунку заборгованості та виписці по картці. Загальний розмір заявленої позивачем заборгованості станом на 01.02.2026 становить 18 918,69 грн.
Як вбачається із матеріалів справи, 04.03.2025 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Bolt». Вказаними документами визначені умови кредитування, у тому числі порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема застосування процентної ставки 40,80 % річних після завершення пільгового періоду відповідно до умов кредитування. При цьому за погодженими сторонами умовами Банком нараховано проценти у розмірі 4 713,63 грн, та саме вказану суму позивач просить стягнути з відповідача.
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.
Отже, між АТ «А-банк» та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами у межах встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом відповідно до погоджених сторонами умов.
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
До позовної заяви АТ «А-банк» надало виписку по картці ОСОБА_1 за період з 04.03.2025 по 01.02.2026, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування ним карткою, активний рух коштів по рахунку та наявність заборгованості (а.с. 13-14).
При цьому виписка по картці (з рахунку) є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Надана АТ «А-банк» виписка по картці ОСОБА_1 відповідає наданому ним розрахунку заборгованості.
В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку по картці відповідача.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України.
Отже, відповідач фактично отримував кредитні кошти та використовував їх, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд дійшов висновку, що надані АТ «А-банк» у справі докази є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку, який узгоджується із випискою за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ «А-банк» за договором № б/н від 04.03.2025 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, обізнаний про необхідність сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 40,80% річних (протилежного суду недоведено), у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які частково не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.
В свою чергу, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Щодо вимоги позивача про стягнення пені за період 01.09.2025 по 01.01.2026 у розмірі 450,00 грн, суд зазначає таке.
Із позовної заяви вбачається, що позивач визначив суму 450,00 грн саме як пеню. Водночас згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості зазначена сума відображена як штраф, тоді як у паспорті споживчого кредиту пеня як наслідок прострочення виконання зобов`язання не передбачена, натомість встановлена можливість застосування штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69).
Згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд враховує, що положеннями цивільного законодавства (ЦК України – основний акт цивільного законодавства) передбачено звільнення боржника від сплати неустойки, а у разі її нарахування підлягає списанню. Указана норма є імперативною і підлягає безпосередньому застосуванню.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває по теперішній час.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 зробив висновок, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки штраф в розмірі 450 грн за договором нарахований у період дії воєнного стану, то відповідач звільняється від обов`язку його сплати на користь АТ "А-Банк" і суд вважає за можливе безпосередньо застосувати пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, оскільки саме вказаним положенням урегульовані спірні правовідносини.
Положення Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" пункту 6 розділу ІV Закону № 1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання щодо звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у період воєнного стану, а норми ЦК України застосовуються безпосередньо до спірних правовідносин.
Отже, суд відхиляє посилання позивача на правомірність нарахування та заявлення до стягнення пені/штрафу, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 450,00 грн. не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.03.2025 у розмірі 18 468,69 грн..

Судові витрати
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 6005315550563 від 01.02.2026.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2 599,07 грн. (18 468,69/18 918,69*2 662,40).
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент Банк» (код ЄДРПОУ – 14360080, МФО № 307770) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2025 у розмірі 18 468 (вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 69 (шістдесят дев`ять) коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» (код ЄДРПОУ – 14360080, МФО № 307770) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 599 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 07 (сім) коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та треті особимають право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud. 
Повний текст судового рішення складено та підписано 09.09.2026.

Учасники справи: 
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ – 14360080, МФО 307770, рах. НОМЕР_6 , адреса місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В.Кожихова