СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року м. Харків Справа № 917/1462/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І.В.
за участі секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича (вх.№1137 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 (прийняту у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Кльоповим І.Г., повну ухвалу складено 11.05.2026) у справі № 917/1462/25
за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, м. Кременчук, Полтавська область,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БестерУ", м. Полтава, 
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “БестерУ” на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича у справі 917/1462/25 задоволено частково.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича у частині винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505.
Закрито провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БестерУ" про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026.
Ухвала суду обґрунтована тим, що в матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повідомлення боржника про проведення виконавчих дій, зокрема, опису та арешту майна боржника, яке зафіксовано у прийнятій оскаржуваній постанові від 08.04.2026. Внаслідок існування арештів належного йому нерухомого майна, що підтверджується інформацією, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номери записів про обтяження в ДРРП: 63954543, 64251216, 64251481, 6425170) останній мав об`єктивні перешкоди для здійснення власної господарської діяльності у вигляді неможливості передачі такого майна в оренду та отримання доходу від оренди. Долучені приватним виконавцем Скрипником В.Л. до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження (акт прийому передачі до статутного капіталу від 27.03.2025) свідчать про те, що за рахунок нерухомого майна скаржника, на яке постановами від 19.03.2026, від 08.04.2026 накладено арешт, сформований статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "БестерУ" в розмірі 9 306 000,00 грн. Розмір статутного капіталу господарського товариства є лише формальним (номінальним) показником, який не є безумовним доказом реальної ринкової вартості майна підприємства та фіксує суму внесків учасників на момент створення чи зміни статуту, тоді як реальна вартість активів постійно змінюється. В той же час приватним виконавцем не надано доказів того, що арешт всього належного скаржнику майна дорівнює сумі примусового стягнення у цьому виконавчому провадженні, яке складається з суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Накладення арешту на все майно вартістю 9 306 000 грн при наявності фактичної заборгованості за рішенням суду в розмірі 250 279,83 грн є надмірним тягарем для боржника, який не виправдовує мету виконання рішення та створює невиправдані перешкоди у розпорядженні власністю, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що: накладаючи арешт на все майно скаржника, приватний виконавець порушив принцип співмірності зважаючи на відсутність обставин, які б виправдовували такий арешт, створивши триваюче порушення прав заявника як власника майна, що утримувалось під арештом; при накладенні арешту на майно скаржника відповідно до постанови від 08.04.2026 приватний виконавець діяв неправомірно.
Щодо вимог скаржника про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026, суд зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. 29.04.2026 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 80554505) з примусового виконання наказу № 917/1462/25, виданого 09.03.2026 Господарським судом Полтавської області у зв`язку з повним фактичним виконанням боржником. Вказаною постановою знято арешт з: будівель та споруд, реєстраційний/кадастровий номер 1030933653224, місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р., с. Придніпрянське, вул. Леонова, буд. 14-А; будівель та споруд, реєстраційний/ кадастровий номер 1030909653224, місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р., с. Придніпрянське, вул. Леонова, буд. 14-В; будівель та споруд, реєстраційний/кадастровий номер 1030924253224, місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р., с. Придніпрянське, вул. Леонова, буд. 14-Б. Отже, як зазначено судом, на час розгляду скарги відсутній предмет спору в частині вимог про скасування постанови про опис та арешт майна боржника, таким чином відсутні підстави для задоволення скарги в цій частині, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про закриття провадження по скарзі в частині скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 за відсутності предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, що застосовується судом за аналогією.
Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25, відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “БестерУ”.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:
-ані спеціальна норма законодавства - стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», ані загальна норма - частина 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (яка по суті є бланкетною та відсилає на ту ж статтю 56) не передбачає обов`язку приватного виконавця направляти повідомлення боржнику про проведення такого заходу примусового виконання рішення як звернення стягнення на майно, а саме проведення опису та арешту майна боржника, за результатом чого виноситься відповідна постанова;
-з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник попри свою обізнаність про відкрите виконавче провадження (адже він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до АСВП) не звертався до приватного виконавця з будь-якими заявами про те, що опис майна здійснено не в повному обсязі. Окрім того, зі змісту скарги не вбачається, що боржник ставить під сумнів повноту дій та відображеної інформації в постанові про опис та арешт майна боржника;
-як вбачається з пункту 2 постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.04.2026 ВП № 80554505, на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчуження. Заборон користуватися майном та розпоряджатися шляхом передачі в оренду не було встановлено, тим самим боржник мав право передавати майно в оренду. Накладення арешту на майно в першу чергу направлено на унеможливлення відчуження боржником такого майна та встановлення пріоритету обтяження над іншими обтяженнями, які можуть реєструватися після накладення арешту;
-боржником фактично стверджується, що описане майно коштувало 9 306 000 грн, при цьому, всупереч вимогам ГПК України, боржник не надав звіт про оцінку майна, на підставі якого була б можливість встановити реальну вартість майна;
-суд при дослідженні матеріалів виконавчого провадження не звернув увагу на пункт 1 постанови про арешт майна боржника від 19.03.2026 ВП № 80554505, в якому зазначено, що арешт на майно боржника як такий накладено у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 275 986,42 грн;
-накладення арешту на все майно боржника в межах суми заборгованості у виконавчому провадженні є абсолютно співмірним заходом примусового виконання та жодним чином не є тотожним продажу такого майна, адже метою арешту майна боржника є забезпечення реального виконання рішення, тобто фактично недопущення відчуження такого майна під час здійснення процедури виконавчого провадження.
16.06.2026 до суду від Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло клопотання (вх.№6702), в якому позивач підтримує апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича та просить провести розгляд апеляційної скарги без участі представника міської ради.
Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 18.06.2026. 
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з ТОВ "БестерУ" безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 247 312,09 грн за період з 29.03.2025 по 30.06.2025, за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5322484400:05:000:0506.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.11.2025 у справі №917/1462/25, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026, позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "БестерУ" на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 247 312,09 грн безпідставно збережених коштів за період з 29.03.2025 по 30.06.2025 та 2 967,74 грн витрат зі сплати судового збору.
09.03.2026 на виконання судового рішення Господарським судом Полтавської області було видано відповідний наказ.
З матеріалів справи вбачається, що у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. на примусовому виконанні перебував наказ Господарського суду Полтавської області від 09.03.2026 № 917/1462/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “БестерУ” на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 247 312,09 грн безпідставно збережених коштів за період з 29.03.2025 по 30.06.2025 та 2 967,74 грн витрат зі сплати судового збору (виконавче провадження № 80554505 від 19 березня 2026 року).
Так, 19.03.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанови про: 
- відкриття виконавчого провадження ВП № 80554505; 
- стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 25 027,98 грн; 
- розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 678,61 грн; 
- арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 275 986,42 грн (п.1 постанови).
Постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2026 з ідентифікатором доступу до АСВП була направлена до електронного кабінету ЄСІТС боржника, що підтверджується повідомленням № 12853056.
08.04.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 80554505, відповідно до якої проведено опис нерухомого майна боржника, зареєстрованого за ним на праві власності, зокрема:
- будівлі та споруди, за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Придніпрянське, вул. Леонова, 14-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1030933653224;
- будівлі та споруди, за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Придніпрянське, вул. Леонова, 14-Б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1030924253224;
- будівлі та споруди, за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, с. Придніпрянське, вул. Леонова, 14-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1030909653224.
15.04.2026 ТОВ “БестерУ” звернулось до Господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, в якій просило:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника неправомірними;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026.
29.04.2026 ТОВ “БестерУ” за платіжною інструкцією №1 сплачено на користь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича 275 986,42 грн.
29.04.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 80554505, відповідно до якої: закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №917/1462/25 від 09.03.2026; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання, а саме: знято арешт з всього рухомого та нерухомого майна, який накладено постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про арешт майна боржника за номером 80554505 від 19.03.2026 в межах суми звернення стягнення 275 986,42 грн; залишено без виконання постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні за номером 805545056 від 22.04.2026.
07.05.2026 Господарським судом Полтавської області прийнято оскаржувану ухвалу.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, положень частини першої статті 18, частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Зі змісту наведених норм вбачається, що здійснення виконавчих дій у межах відповідного виконавчого провадження, як завершальної стадії судового розгляду справи, полягає у реалізації судових рішень на підставі, в межах та у спосіб, передбачених положеннями чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Одночасно при проведенні таких дій виконавець за результатами послідовного застосування норм Закону України "Про виконавче провадження" повинен забезпечити прийняття правомірних і неупереджених рішень, оформлених належним чином, а інші учасники виконавчого провадження зобов`язані не перешкоджати вчиненню виконавчих дій та не зловживати наданими їм правами.
При цьому, чинним законодавством гарантована можливість оскарження дій чи бездіяльності виконавців, як один із механізмів контролю за належним виконанням судових рішень.
Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (частина перша статті 74), так і нормами ГПК України (стаття 339^1).
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у встановленому законом порядку.
Відповідно до положень статті 339^1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
З урахуванням зазначеного, стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, оскільки застосовується до більш широкого кола відносин, а саме: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів Державної виконавчої служби.
При цьому під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, передбачених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").
У пункті 1 частини 1 статті 10 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
У частині першій статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Системний аналіз статей 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження свідчить, що встановлена послідовність стягнення заборгованості в межах виконавчого провадження за рахунок різних джерел, а саме спочатку за рахунок коштів, а у разі їх відсутності чи недостатності - за рахунок іншого майна, що належить боржнику.
Отже, враховуючи зміст статей 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження", арешт, вилучення та примусова реалізація майна є частинами процедури звернення стягнення на майно боржника, спрямованої на примусове виконання судових рішень.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ані спеціальна норма законодавства - стаття 56 Закону України “Про виконавче провадження”, ані загальна норма - частина 2 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” не передбачає обов`язку приватного виконавця направляти повідомлення боржнику про проведення такого заходу примусового виконання рішення як звернення стягнення на майно, а саме проведення опису та арешту майна боржника, за результатом чого виноситься відповідна постанова.
Згідно з частиною 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Відповідно до приписів частин першої, другої, п`ятої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Колегія суддів зауважує на необхідність в цьому випадку враховувати, що за приписами зазначеної статті накладення арешту на майно (грошові кошти) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Сам по собі арешт майна боржника ще не означає обов`язковості його (майна) вилучення, реалізації або передачі стягувачу, оскільки у разі достатності для виконання рішення суду коштів боржника, які знаходяться на його рахунках або отримані від реалізації іншого майна, арешти з майна боржника знімаються (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/18299/16).
Водночас, судам слід враховувати, що накладення арешту на майно (кошти) боржника для забезпечення реального виконання рішення та звернення стягнення на майно боржника є різними виконавчими діями, відповідно такі дії мають різні правові наслідки.
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
У частині 2 статті 28 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що документи виконавчого провадження надсилаються органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в електронній формі. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 19 Закону України “Про виконавче провадження” боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція від 02.04.2012 № 512/5), у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У разі виконання рішення майнового характеру в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника за встановленою формою (додатки 1, 2) протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з п.10 розділу VIII Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.
Як свідчать матеріали справи, 19.03.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80554505, яка з ідентифікатором доступу до АСВП, у відповідності до частини 2 статті 28 Закону України “Про виконавче провадження”, була направлена до електронного кабінету ЄСІТС ТОВ “БестерУ”, що підтверджується повідомленням №12853056, копія якого долучена до матеріалів справи.
У п.2 наведеної постанови зобов`язано боржника протягом п`яти робочих днів подати декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Доказів подання боржником декларації про доходи та майно матеріали справи не містять.
08.04.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 80554505, відповідно до якої проведено опис нерухомого майна боржника, зареєстрованого за ним на праві власності.
Зі змісту постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.04.2026 вбачається, що виконавчі дії були проведені у присутності двох понятих.
Боржник під час опису майна не був присутнім.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що в матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження відсутні докази повідомлення боржника про проведення виконавчих дій, зокрема, опису та арешту майна боржника, яке зафіксовано у прийнятій оскаржуваній постанові від 08.04.2026. Право боржника брати участь у вчиненні виконавчих дій, зокрема, бути присутнім при проведенні опису та арешті належного йому майна, кореспондується з обов`язком приватного виконавця завчасно повідомити боржника про проведення приватним виконавцем виконавчих дій, а саме про час та місце проведення опису та арешт майна боржника.
Однак, колегія суддів зазначає, що системний аналіз положень Інструкції від 02.04.2012 №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень, свідчить про те, що зазначена Інструкція не містить вимог щодо обов`язкового повідомлення боржника про проведення виконавчих дій, в тому числі, щодо арешту та опису майна (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 грудня 2023 року у справі № 5011-34/6378-2012).
Також нормами Закону України “Про виконавче провадження” не передбачено обов`язку виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна (коштів) боржника відповідно до виконавчого документа (наказ суду). Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, і відповідачу було відомо про відкриття виконавчого провадження, а тому відповідач не був позбавлений можливості, зокрема, участі у проведенні виконавчих дій 08.04.2026 (подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2020 у справі № 910/11364/17, від 10.12.2021 у справі № 903/1215/15).
Суд зазначає, що сторона виконавчого провадження (боржник) реалізовує своє право шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, направлення заяв, клопотань у разі, якщо вважає, що опис майна здійснено не в повному обсязі. 
Тобто, у випадку, якщо боржник вважає, що опис майна здійснено неповно, він не позбавлений права подати відповідне клопотання приватному виконавцю про усунення цих неточностей, яке підлягає розгляду відповідно до вимог Закону України “Про виконавче провадження”.
У даному випадку, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник попри свою обізнаність про відкрите виконавче провадження (адже він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до АСВП) не звертався до приватного виконавця з будь-якими заявами про те, що опис майна здійснено не у повному обсязі.
Відповідач, звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, зазначив, що накладення арешту на все майно вартістю 9 306 000 грн при наявності фактичної заборгованості за рішенням суду в розмірі 250 279,83 грн є надмірним тягарем для боржника, який не виправдовує мету виконання рішення та створює невиправдані перешкоди у розпорядженні власністю
Суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі, зазначив, що долучені приватним виконавцем Скрипником В.Л. до матеріалів справи копії матеріалів виконавчого провадження (акт прийому передачі до статутного капіталу від 27.03.2025) свідчать про те, що за рахунок нерухомого майна скаржника, на яке постановами від 19.03.2026, від 08.04.2026 накладено арешт, сформований статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "БестерУ" в розмірі 9 306 000,00 грн. Розмір статутного капіталу господарського товариства є лише формальним (номінальним) показником, який не є безумовним доказом реальної ринкової вартості майна підприємства та фіксує суму внесків учасників на момент створення чи зміни статуту, тоді як реальна вартість активів постійно змінюється. В той же час приватним виконавцем не надано доказів того, що арешт всього належного скаржнику майна дорівнює сумі примусового стягнення у цьому виконавчому провадженні, яке складається з суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Накладення арешту на все майно вартістю 9 306 000 грн при наявності фактичної заборгованості за рішенням суду в розмірі 250 279,83 грн є надмірним тягарем для боржника, який не виправдовує мету виконання рішення та створює невиправдані перешкоди у розпорядженні власністю.
Суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
У цьому Законі майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, у тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. 
У частині 1 статті 12 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” передбачено, що звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності 
Тобто, реальна ринкова вартість майна визначається виключно в результаті проведення оцінки майна, за результатом якої складається звіт про оцінку майна.
Накладення арешту на майно боржника є діями виконавця, які передують визначенню вартості такого майна. 
Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України “Про виконавче провадження” у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.
Згідно з абз.2 частини 3 статті 57 Закону України “Про виконавче провадження” для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що арешт не може бути накладений до визначення вартості майна боржника є помилковим та суперечить положенням Закону України “Про виконавче провадження”, яким передбачено, що визначення вартості майна боржника відбувається після його арешту. 
Накладення арешту на майно боржника в межах суми заборгованості у виконавчому провадженні є співмірним заходом примусового виконання та жодним чином не є тотожним продажу такого майна, адже метою арешту майна боржника є забезпечення реального виконання рішення, тобто фактично недопущення відчуження такого майна під час здійснення процедури виконавчого провадження. 
Накладення арешту на майно боржника є вимогою Закону України “Про виконавче провадження”, а саме абзацу 3 частини 2 статті 56, в якому зазначено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Колегія суддів зазначає, що в боржником в межах виконавчого провадження не надавався виконавцю звіт про оцінку або інші документи на підставі яких було б можливо встановити реальну вартість нерухомого майна.
Також колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що приватним виконавцем на надано доказів того, що арешт всього належного скаржнику майна дорівнює сумі примусового стягнення у цьому виконавчому провадженні, яке складається з суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, з огляду на наступне.
Зі змісту п.1 постанови приватного виконавця від 19.03.2026 вбачається, що арешт майна боржника накладено у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 275 986,42 грн.
Тобто, приватним виконавцем арешт було накладено не на все майно боржника, а лише в чітко визначеній сумі, яка дорівнює сумі звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, тому висновок суду першої інстанції про те, що, що накладаючи арешт на все майно скаржника, приватний виконавець порушив принцип співмірності, зважаючи на відсутність обставин, які б виправдовували такий арешт, створивши триваюче порушення прав заявника як власника майна, що утримувалось під арештом, є помилковим.
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що внаслідок існування арештів належного боржнику нерухомого майна, останній мав об`єктивні перешкоди для здійснення власної господарської діяльності у вигляді неможливості передачі такого майна в оренду та отримання доходу від оренди. 
Однак, колегія суддів вважає помилковим зазначений висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.
08.04.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 80554505, відповідно до п.2 якої на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборонено відчуження.
Тобто, заборон користуватися майном та розпоряджатися ним шляхом передачі в оренду постановою встановлено не було. Таким чином боржник мав право передавати майно в оренду. Накладення арешту на майно в першу чергу направлено на унеможливлення відчуження боржником такого майна та встановлення пріоритету обтяження над іншими обтяженнями, які можуть реєструватися після накладення арешту.
У статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку, приватним виконавцем виконавчі дії було здійснено у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в апеляційній скарзі апелянтом не наведено доводів щодо вимог відповідача про скасування рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження за скаргою ТОВ "БестерУ" про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026. Однак скаржник просить скасувати ухвалу суду у повному обсязі, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
ТОВ “БестерУ” в скарзі на дії приватного виконавця заявив вимогу про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026. 
Як свідчать матеріали справи, 29.04.2026 ТОВ “БестерУ” за платіжною інструкцією №1 сплатило 275 986,42 грн боргу.
29.04.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 80554505, відповідно до якої: закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу №917/1462/25 від 09.03.2026; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання, а саме: знято арешт з всього рухомого та нерухомого майна, який накладено постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про арешт майна боржника за номером 80554505 від 19.03.2026 в межах суми звернення стягнення 275 986,42 грн; залишено без виконання постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні за номером 805545056 від 22.04.2026.
Отже, як правильно зазначено судом першої інстанції, на час розгляду скарги ТОВ “БестерУ” відсутній предмет спору в частині вимог про скасування постанови про опис та арешт майна боржника, тому у суду відсутні підстави для задоволення скарги в цій частині, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині слід залишити без змін.
Відповідно до ч.3 ст.343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “БестерУ” на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в частині винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505 у справі 917/1462/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, в зв`язку з чим ухвала Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505 підлягає скасуванню. В іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 слід залишити без змін.
Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, в зв`язку з чим ухвала Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505 підлягає скасуванню. В іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 слід залишити без змін.
Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505 -скасувати.
У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “БестерУ” на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в частині винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 08.04.2026 у виконавчому провадженні № 80554505 у справі 917/1462/25 -відмовити.
В іншій частині ухвалу Господарського суду Полтавської області від 07.05.2026 у справі №917/1462/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 27.07.2026.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя І.В. Тарасова