Справа № 991/5184/25
Провадження 1-кп/991/77/25

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , 
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, клопотань захисника про зміну запобіжного заходу та про надання дозволу на виїзд за кордон обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Севастополь, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року

установив:

У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України. 
26 червня 2026 року прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 57 а.с. 57-82).
У клопотанні прокурор зазначив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 листопада 2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено розмір застави та покладено додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. 
01 листопада 2023 року за ОСОБА_6 внесено заставу у розмірі 19 325 800,00 грн.
28 грудня 2023 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду продовжено строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків на два місяці, тобто до 28 лютого 2024 року.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 березня 2024 року на ОСОБА_6 покладено строком на два місяці обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого (детектива), прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року (крім своїх захисників, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду зменшено розмір застави до 5 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 15 140 000,00 грн.
У подальшому ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 22 травня, від 19 червня, від 19 серпня, від 16 жовтня, від 11 грудня 2024 року, від 10 лютого та від 09 квітня 2025 року продовжено строк дії обов`язків.
24 травня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні засобами поштового зв`язку направлений до суду. 
Ухвалами суду від 06 червня, 05 серпня, 02 жовтня, 28 листопада 2025 року, 23 січня, від 19 березня та від 12 травня 2026 року строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , продовжено, востаннє до 12 липня 2026 року.
У клопотанні прокурор зазначив короткий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 .
Також зазначив, що отримані в ході досудового розслідування докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. У той же час, повідомлена під час досудового розслідування ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам обґрунтованості, що неодноразово підтверджено рішеннями слідчих суддів Вищого антикорупційного суду та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду. Разом з тим, останній вже набув статусу обвинуваченого, а можливість попередньої оцінки доказів сторони обвинувачення щодо висунутого обвинувачення законом не передбачено, оскільки вони будуть досліджуватися у ході подальшого судового провадження.
Прокурор у клопотанні посилався на те, що наразі існує необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки визнані доведеними судом ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились. Так, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави виправдав себе як ефективний захід для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення завдань кримінального провадження.
Обґрунтовуючи продовження існування ризику переховування від суду, прокурор послався на: (1) тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 ; (2) те, що злочини, у вчиненні яких обвинувачується останній у цьому кримінальному провадженні, а також у кримінальному провадженні № 42017000000004969, є корупційними, а отже звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, є неможливим (окрім як у випадку укладання угод у кримінальному провадженні); (3) те, що ОСОБА_6 має два паспорти громадянина України для виїзду за кордон; (4) також, що попри обмеження можливості чоловікам виїзду за межі України на період дії режиму воєнного стану протягом 2022-2023 років обвинувачений 21 раз виїжджав за кордон; (5) наявність широкого кола зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від суду, у тому числі шляхом залишення території України; (6) майновий стан ОСОБА_6 та ОСОБА_26 , з якою обвинувачений у період з 05 жовтня 2002 року по 03 лютого 2021 року перебував у шлюбі, а також на значні суми коштів, якими володіє обвинувачений.
Продовження існування ризику незаконного впливу на свідків та обвинувачених у цьому кримінальному провадженні прокурор обґрунтував: (1) характером та обставинами вчинення, інкримінованих ОСОБА_6 злочинів; (2) можливістю використання останнім набутих зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних та судових органів задля впливу, зокрема на працівників товариств, які пов`язані з корпорацією «Укрбуд» та які фактично перебували у нього в підпорядкуванні. Також можливий вплив і на обвинувачених у цьому провадженні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 здатний впливати і відповідно впливав на останніх щодо вчинення ними дій та прийняття рішень; (3) тим, що відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо і в основу остаточного судового рішення можуть бути покладені лише показання, які надаватимуться свідками під час судового розгляду. 
У клопотанні прокурор зазначив, що ці ризики, з урахуванням направлення обвинувального акта до суду, актуалізувалися. Зокрема, ОСОБА_6 відкрито матеріали (протоколи), які містять показання, що надавались свідками під час досудового розслідування.
Встановлені в ході досудового розслідування та відображені прокурором у клопотанні обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь їх тяжкості, роль обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої матеріальної шкоди, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків дають підстави вважати, що жодні інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім застави (з покладанням відповідних обов`язків), не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування до ОСОБА_6 .
Також, прокурор вважав за необхідне врахувати той факт, що вчинені кримінальні правопорушення мають високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й стандарти охорони загальносуспільних інтересів. Зазначив, що дії ОСОБА_6 були спрямовані на заволодіння державними коштами, що дискредитує державу на міжнародному рівні та заважає подоланню збройної агресії Російської Федерації. Застосований стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід та покладені обов`язки відповідають суспільному інтересу. Отже, непродовження строку дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, може призвести до недосягнення мети застосування запобіжного заходу. При цьому ступінь втручання в права та свободи ОСОБА_6 шляхом продовження строку дії обов`язків є незначним та пропорційним меті такого втручання.
30 червня 2026 року захисник ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, у якому просив зменшити суму застави, застосовану до обвинуваченого ОСОБА_6 , з 15 140 000,00 грн до 10 000 000,00 грн та повернути обвинуваченому та заставодавцям пропорційно кошти у сумі 5 140 000,00 грн (т. 57 а.с. 96-104).
Клопотання обґрунтоване тим, що визначена ОСОБА_6 застава у розмірі 15 140 000,00 грн не зменшувалась з 18 квітня 2024 року.
Посилаючись на ст. 19 Конституції України, ст. 2, 177, 178, 201, 331 КПК України захисник зазначив, що розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому у разі належної поведінки обвинуваченого суд повинен пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу. 
Зазначив, що загроза настання ризиків - категорія динамічна, а не статична. Те, що було актуальним і вагомим під час визначення розміру застави з плином певного періоду у часі може втратити будь-яку вагу. Ігнорування цього факту перетворює застосування того чи іншого запобіжного заходу на автоматичну пролонгацію, що є категорично недопустимим у демократичному суспільстві.
ОСОБА_6 протягом усього часу дії застосованого до нього запобіжного заходу демонструє зразкову процесуальну поведінку та неухильно виконує всі покладені на нього обов`язки. Обвинувачений своєчасно з`являється за кожним викликом до суду, не допускає жодних порушень умов запобіжного заходу, належним чином виконує всі процесуальні рішення та не вчиняє будь-яких дій, які могли б свідчити про намір ухилитися від кримінального провадження або перешкоджати встановленню його обставин.
На переконання сторони захисту, зменшення розміру застави жодним чином не вплине на ефективність застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та не призведе до зниження рівня процесуальних гарантій. Навіть після зменшення розміру застави ризик втрати значної суми коштів залишатиметься достатнім та дієвим стримуючим чинником, який забезпечуватиме належне виконання обвинуваченим ОСОБА_6 усіх покладених на нього процесуальних обов`язків та його подальшу належну процесуальну поведінку.
Захисник стверджував, що ризики у кримінальному провадженні відсутні. Прокурором не надано жодних доказів, які б підтверджували можливість ОСОБА_6 переховуватись від суду чи незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 не вчиняв жодних дій спрямованих на підготовку до втечі чи переховування. Усе наявне майно (земельна ділянка, житловий будинок, автомобілі) перебуває на території України та має розцінюватись судом як те, що має істотне значення для обвинуваченого та підтверджує значні зв`язки з Україною. Той факт, що обвинувачений неодноразово виїжджав за межі території України не має розцінюватись прокурором як додаткова підстава вважати, що у таких діях наявний ризик переховування від суду. Навпаки ОСОБА_6 , маючи статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні, постійно повертався в Україну. Окрім цього ризик переховування від суду не може доводитись лише тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. 
Стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження реальності здійснення ОСОБА_6 дій щодо впливу на свідків. 
Окрім цього захисник посилався і на те, що станом на теперішній час в обвинуваченого ускладнились життєві обставин і він потребує лікування у зв`язку з наявним у нього захворюванням.
Також захисник ОСОБА_7 подав до суду клопотання про надання обвинуваченому дозволу на виїзд до Держави Ізраїль та Федеративної Республіки Німеччина з метою лікування строком на 44 дні, починаючи з 30 червня 2026 року, а також надати дозвіл на тимчасове отримання в органах Державної міграційної служби своїх паспортів для виїзду за кордон (т. 57 а.с. 83-90).
Обґрунтовуючи клопотання захисник зазначив, що ухвалою суду покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, зокрема: не відлучатись за межі України без дозволу суду та здати на зберігання до органів міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
У той же час, у період з 01 липня по 12 серпня 2026 року у цій справі не заплановані жодні судові засідання.
Посилаючись на закріплені у ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, захисник зазначив, що при розгляді його клопотання необхідно керуватись, зокрема законними інтересами учасників кримінального провадження, а також забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування.
У клопотанні захисник зазначив, що з моменту застосування запобіжного заходу та покладання на обвинуваченого ОСОБА_6 відповідних обов`язків минуло майже два роки, і за цей час останнім не було порушено жодного обов`язку.
Однак, необхідність отримання дозволу на виїзд за кордон для ОСОБА_6 обумовлена тим, що він має значні і тривалі проблеми зі здоров`ям та потребує постійного контролю з боку лікарів. Сторона захисту неодноразово зверталась до органу досудового розслідування, прокурора та суду із запереченнями та проханнями про скасування обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України, та отримання дозволу на виїзд за кордон з метою лікування, востаннє - 30 березня 2026 року.
До захворювань ОСОБА_6 , зокрема належить меланома шкіри спини (після видалення), що відноситься до категорії онкологічних захворювань, які є небезпечними для життя та здоров`я людини. 06 квітня 2019 року ОСОБА_6 була проведена операція з широкого висічення пухлини шкіри (меланоми) лівої лопаткової ділянки, а 17 травня 2019 року були проведені додаткові медичні маніпуляції.
Захисник, посилаючись на дані ВООЗ та програму SEER (The Surveillance, Epidemiology and End Results) зазначив, що це захворювання входить до списку рідкісних та небезпечних для життя людини захворювань. За даними Globocan від 2022 року (проєкт International Agency for Research on Cancer при Всесвітній організації охорони здоров`я) показники смертності від онкологічних захворювань в Україні є суттєво вищими ніж у Державі Ізраїль. 
У той же час у ході дослідження у 2016 році, в якому брали участь вчені Тель-Авівського університету, лікарі медичних закладів «Вольфсон» та «Шиба», німецькі вчені з дослідницького центру Гейдельберзі, було розкрито механізм поширення меланоми і знайдено спосіб уповільнити її переродження з неагресивного новоутворення. 
На думку захисника, зазначені ним статистичні дані свідчать про вищий рівень онкологічних ризиків та смертності в Україні, що об`єктивно підтверджує доцільність отримання більш ефективної та спеціалізованої медичної допомоги у країнах із нижчими показниками смертності та більш розвиненими можливостями діагностики і лікування. 
Обвинувачений неодноразово з метою кваліфікованого і повного обстеження виїжджав за межі України, зокрема до Німеччини та Ізраїлю, оскільки отримати необхідну медичну допомогу в Україні неможливо через відсутність належного обладнання. Так, обвинувачений ОСОБА_6 проходив онкологічне обстеження видаленої меланоми у лікарні Ассута (Тель-Авів, Ізраїль) 07 жовтня 2021 року та 20 жовтня 2022 року, тобто під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, у тому числі і на стадії виконання вимог ст. 290 КПК України.
Такі обстеження за рекомендацією лікарів необхідно проводити не рідше одного разу на рік. У той же час систематичні відмови прокурорів, слідчого судді, суду у надані ОСОБА_6 дозволу на виїзд за кордон ставлять під загрозу його життя та здоров`я. У консультативному висновку спеціаліста лікаря-консультанта ОСОБА_27 від 23 травня 2024 року обвинуваченому рекомендовано: враховуючи онкологічний аналіз та наявність ультразвукових змін передміхурової залози, необхідно невідкладно виконати PETCT-PSMA з контрастом. У зв`язку із відсутністю відповідного методу в межах України, провести обстеження у провідних світових клініках. 
Також, 17 вересня 2025 року ОСОБА_6 пройдено повторний огляд у лікаря та актуалізовано всі медичні відомості щодо стану здоров`я та наявного у нього небезпечного захворювання. За результатом огляду лікарем надані наполегливі рекомендації пройти лікування у провідних лікарнях Ізраїлю та Німеччини з огляду на загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_6 .
Стороною захисту ОСОБА_6 у вересні-жовтні 2025 року надіслано адвокатські запити до МОЗ, НСЗУ, Інституту Раку та провідних лікарень України з метою встановлення можливості лікування захворювання обвинуваченого та проходження ним обов`язкових медичних процедур. За результатами отриманих відповідей встановлено, що на території України відсутнє необхідне медичне обладнання.
Захисник також зазначив, що посилання в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19 червня 2024 року у справі № 991/5128/24, якою продовжено строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 , на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення організації направлення громадян України за кордон» від 27 грудня 2017 року № 1079 (надалі - Порядок) не є релевантними до випадку ОСОБА_6 , оскільки лікування останнього здійснюється за власні, а не державні кошти. 
Також 08 серпня 2024 року у відповідь на адвокатський запит Міністерство охорони здоров`я України (надалі - МОЗ) повідомило, що відповідно до положень Порядку не передбачено формування, розгляд та надання висновку експертів МОЗ з питань направлення для лікування за кордон, справ громадян, які здійснюють лікування чи діагностику за власні кошти. Разом з тим, зазначену відповідь не було враховано слідчим суддею Вищого антикорупційного суду під час судового засідання у справі № 991/7414/24. Також МОЗ зазначило, що проведення ПЕТ-КТ не включено до специфікацій та умов закупівель за напрямками медичної допомоги, які надаються за Програмою медичних гарантій у 2024 році, що підтверджує неможливість лікування обвинуваченого за рахунок державних коштів в Україні. 
У клопотанні захисник звертає увагу на отриману на адвокатський запит відповідь лікаря-консультанта ОСОБА_27 , згідно з якою у випадку непроведення лікування виявленого у обвинуваченого захворювання воно може мати летальний вихід.
Повідомив, що обвинувачений отримав лист-запрошення від Медичного центру Ассута- Тель-Авів на 07 липня 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_6 повинен прибути до вказаного медичного центру в Ізраїлі для проходження десятиденного ПЕТ ПСМА-КТ в межах онкологічного нагляду щодо меланоми шкіри спини та стеатозу печінки. Тому ОСОБА_6 придбав квитки на літак на 04 липня 2026 року
Захисник зазначив, що, враховуючи порушення прав та свобод обвинуваченого, зокрема обмеження в праві на охорону здоров`я, ОСОБА_6 подано скаргу до Європейського суду з прав людини через відмову ухвалами слідчих суддів від 19 червня та 24 липня 2024 року у наданні дозволу обвинуваченому виїхати за кордон для отримання необхідного лікування.
Також зазначив, що, лікуючись закордоном, ОСОБА_6 матиме змогу брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції відповідно до положень ст. 336 КПК України.
У клопотанні захисник посилався на ст. 3, 8, 19, 27, 49 Конституції України, ст. 2, 177 КПК України та стверджував, що у даному випадку має місце конкуренція норм та законодавчих положень де: (1) виникає необхідність у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи завдання кримінального провадження та мету застосування запобіжного заходу; (2) є нагальна потреба у збереженні життя та здоров`я обвинуваченого, що неможливо за умовами застосування до нього відповідних обов`язків, серед яких існує заборона на виїзд за кордон для обвинуваченого з метою його подальшого лікування небезпечної для життя хвороби.
Захисник вважає, що превалювання конституційного принципу верховенства права особи над положеннями кодексів та законів України, а також вищої юридичної сили Конституції України, при виникненні конкуренції норм права, а також конфлікту державного та суспільного інтересу із правом конкретної людини на життя та здоров`я як найвищої соціальної цінності в Україні, питання щодо обов`язків, покладених на обвинуваченого, повинно бути вирішено на його користь, оскільки таке рішення має на меті збереження життя людини, що має ціннісний пріоритет над всіма законами та нормами права.
З огляду на те, що клопотання прокурора та захисника стосуються застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу та покладених обов`язків, суд вважає доцільним розглянути їх одночасно.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подане ним клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив задовольнити. Щодо клопотань захисника ОСОБА_7 вважав, що відсутні підстави для їх задоволення.
Захисник ОСОБА_7 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_6 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині продовження строку дії обов`язків, передбачених п. 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. А у разі задоволення клопотання прокурора, то задовольнити його клопотання про надання обвинуваченому дозволу на виїзд за кордон. Також просив задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу та зменшити визначений ОСОБА_6 розмір застави з підстав, викладених у клопотаннях.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою, зокрема продовжує строк дії запобіжного заходу, що не може перевищувати двох місяців.
Главою 18 КПК України врегульовано питання щодо застосування, зміни, скасування запобіжних заходів.
За ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Згідно із ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Так, судом встановлено, що Національним антикорупційним бюро України за процесуального керівництва Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року щодо можливої розтрати службовими особами Міністерства оборони України та привласнення ТОВ «Укрбудмонтаж», ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», суб`єктами господарювання, які пов`язані з компаніями «Укрбуд», коштів, в особливо великих розмірах, виділених в рамках контрактів з «Реконструкції технічної території арсеналу» на побудову захищених арсеналів і складів, розташованих в с. Цвітоха Хмельницької області, с. Богданівка Кіровоградської області та м. Калинівка Вінницької області; а також щодо того, що під час виконання державного контракту № 362/5/18/7, укладеного між Міністерством оборони України та ТОВ «БК «Укрбудмонтаж», перший заступник начальника ГШ ЗСУ ОСОБА_11 , начальник ЦУБ ВС ЗСУ ОСОБА_13 та начальник УЗЖ ЦУБ ВС ЗСУ ОСОБА_28 умисно використали службове становище всупереч інтересам служби з метою отримання ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» попередньої оплати (на надмірний строк та в надмірному обсязі) без законних на те підстав. Внаслідок цього ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» (юридична особа, підконтрольна ОСОБА_12 ) одержала попередню оплату (аванс) на загальну суму 312 458 028,12 грн без законних на те підстав; в свою чергу ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 заволоділи відповідними коштами. Після вчинення цих суспільно небезпечних протиправних діянь у ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 з`явилась можливість розпорядитись відповідними коштами. У той же час вони знали, що після одержання цих коштів можливим є як встановлення джерела їх походження, факту володіння ними, так і вжиття заходів до унеможливлення їх використання шляхом накладення арешту, конфіскації тощо. Враховуючи це, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, умисно, вчинили фінансові операції, метою яких було фактичне використання цих коштів, зокрема приховання і маскування їх, джерела їх походження та місцезнаходження. Так, шляхом вчинення фінансових операцій з коштами в особливо великому розмірі на загальну суму 312 457 705,75 грн, одержаними злочинним шляхом, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, фактично використали ці кошти, приховали і замаскували їх, володіння ними, джерело їх походження та місцезнаходження. Відомості згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року, який міститься в електронній формі на диску (т. 57 а.с. 82).
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 991/9452/23, враховуючи виправлення описки у судовому рішенні, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено заставу у сумі 7200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошовий еквівалент якої становить 19 324 800,00 грн, та покладено обов`язки, передбачені абз. 1 п. 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, що підтверджується копіями судових рішень, які містяться в електронній формі на диску (т. 57 а.с. 82).
Згідно з платіжними дорученнями, які наявні у матеріалах справи, застава була внесена ОСОБА_6 у сумі 8 352 300,00 грн та заставодавцями: ОСОБА_29 - 1 973 500,00 грн, ОСОБА_30 - 7 000 000,00 грн.
У зв`язку із закінченням строку дії попередньої ухвали, якою були покладені обов`язки на підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 березня 2024 року у справі № 991/2217/24 покладені додаткові обов`язки на ОСОБА_6 , а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого (детектива), прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а також будь-якими іншими особами щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року (крім своїх захисників, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, що підтверджується судовим рішенням, яке міститься в електронній формі на диску (т. 57 а.с. 82).
Тобто, обсяг додаткових обов`язків, які почали діяти з 25 березня 2024 року, став меншим порівняно з тим, який був визначений слідчим суддею в ухвалі від 01 листопада 2023 року під час застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 
18 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/3182/24 зменшено розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 до 15 140 000,00 грн, що підтверджується судовим рішенням, яке міститься в електронній формі на диску (т. 57 а.с. 82).
На стадії досудового розслідування ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , неодноразово продовжувався.
Після надходження обвинувального акта у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року до суду, ухвалами суду від 06 червня, 05 серпня, 02 жовтня, 28 листопада 2025 року, від 23 січня, від 19 березня та від 12 травня 2026 року продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , востаннє до 12 липня 2026 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України (т. 6 а.с. 149-157, т. 8 а.с. 172- 181, т. 10 а.с. 134-143, т. 13 а.с. 173-186, т. 26 а.с. 59-68, т. 39 а.с. 10-19, т. 40 а.с. 60-70).
Тобто, станом на 30 червня 2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 15 140 000,00 грн та діють обов`язки згідно з ухвалою суду від 12 травня 2026 року.
Щодо обґрунтованості підозри.
Колегія суддів звертає увагу, що оцінка наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень не надається, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 наразі перебуває у статусі обвинуваченого.
Водночас суд враховує, що питання обґрунтованості підозри було предметом судового контролю на стадії досудового розслідування, що підтверджується копіями судових рішень щодо застосування та продовження строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах справи та досліджені судом. 
Окрім цього, як вже неодноразово зазначав суд, зокрема в ухвалі від 05 серпня 2025 року, колегія суддів не бере до уваги посилання сторони захисту ОСОБА_6 щодо неналежності доказів, наданих прокурором на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Оскільки, з огляду на стадію кримінального провадження, суд наразі здійснює дослідження доказів сторін з метою перевірки доведеності обґрунтованості обвинувачення і надасть оцінку цим доказам у кінцевому судовому рішенні.
Щодо продовження існування ризиків.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання доведеності ризиків, суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Положеннями КПК України покладено на сторону обвинувачення обов`язок доводити наявність/продовження існування ризиків у кримінальному провадженні.
Суд звертає увагу, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії (переховування чи вплив на свідків), однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор стверджував про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшилися, а навпаки з урахуванням направлення до суду обвинувального акта актуалізувались, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає обґрунтованим продовження існування ризику переховування від суду з огляду на тяжкість та характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , у сукупності з суворістю можливого покарання і неможливістю звільнення від відбування покарання з випробуванням чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за ці злочини (ст. 69, 75 КК України), окрім як у випадку укладення угоди у кримінальному провадженні.
Також суд враховує, що ОСОБА_6 має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні за фактом вчинення особливо тяжких злочинів. Зазначене може бути додатковим стимулом для вжиття обвинуваченим заходів переховуватися від суду.
Тобто, на переконання суду, наявність у ОСОБА_6 процесуального статусу обвинуваченого у двох кримінальних проваджень, тяжкість покарання, яка передбачена за інкриміновані злочини у сукупності з безальтернативністю можливого реального призначення покарання є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховуватися від суду для уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності. 
Також суд враховує наявні у матеріалах справи відомості щодо майнового стану обвинуваченого (рухоме та нерухоме майно, яке належить йому як на праві приватної власності, так і на праві спільної сумісної власності). Те, що ОСОБА_6 має паспорти громадянина України для виїзду за кордон, а саме: № НОМЕР_1 , строк дії до 15 грудня 2031 року, та № НОМЕР_2 , строк дії до 14 листопада 2032 року, і у період дії воєнного стану останній неодноразово виїжджав за кордон, що підтверджується матеріалами справи, які містяться в електронній формі на диску (т. 57 а.с. 82).
Тому, враховуючи вищезазначені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку, про наявність підстав для продовження строку дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатись за межі України без дозволу суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
Також колегія суддів вважає цілком вірогідним продовження існування ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Так, суд враховує передбачену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання (ст. 352 КПК України), або отримав у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, на стадії досудового розслідування слідчим суддею. 
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Отже, з переходом до стадії судового розгляду, ризик незаконного впливу на свідків збільшується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а також зміст наданих ними показань. Наслідком такого впливу, серед іншого, може бути надання свідками у подальшому неправдивих показань. 
16 вересня 2025 року прокурором подано до суду клопотання про виклик свідків у судове засідання для їх допиту у кримінальному провадженні (т. 9 а.с. 172). Тобто, стороні захисту вже відомі ці особи. У той же час, наразі судовий розгляд перебуває на стадії дослідження доказів сторони обвинувачення, допит свідків у справі ще не розпочато, а тому до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків ризик впливу на них зберігається як актуальний. 
Також, не залишається поза увагою колегії суддів і те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів у співучасті з іншими особами, які є обвинуваченими у цій справі, а тому вплив щодо формування позиції у справі може мати сприятливі наслідки для інтересів ОСОБА_6 .
Зазначене обумовлює необхідність продовження строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_6 : утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року.
Суд вважає, що таке продовження має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, враховуючи, що воно пов`язане із здійсненням судового провадження стосовно особи. Отже, таке втручання є розумним та співмірним для цілей цього кримінального провадження.
Враховуючи норми ч. 7 ст. 194 КПК України, дію вищезазначених обов`язків належить продовжити на два місяці, тобто до 30 серпня 2026 року.
Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
За ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. 
Так, кримінальне процесуальне законодавство не визначає підстав для зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту. Однак, положення ст. 22, 201 КПК України встановлюють, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.
Зміна запобіжного заходу може мати місце, коли це виправдовується обставинами кримінального провадження, зумовленими виникненням нових підстав після прийняття попереднього рішення, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття відповідного рішення, зокрема, якщо під час кримінального провадження суттєво змінюються підстави для застосування запобіжного заходу чи покладення додаткових обов`язків, а також обставини, які враховувалися під час їх застосування (змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, тощо).
Так, наведені захисником ОСОБА_7 у клопотанні доводи щодо необхідності зміни запобіжного заходу зводяться до того, що тривалий час розмір застави не переглядався, а також, що з плином часу ризики у кримінальному провадженні значно зменшились, протягом усього часу судового розгляду обвинувачений демонструє належну процесуальну поведінку та має міцні соціальні зв`язки на території України.
Колегія суддів, враховуючи встановлені вище обставини щодо доведеності прокурором наявності ризиків, критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ризики у кримінальному провадженні суттєво зменшились.
Так, суд зазначає, що сам факт направлення до суду обвинувального акту тільки посилює встановлені ризики. Оскільки сторона захисту вже ознайомлена зі всіма доказами, оцінила їх, а отже могла зробити висновок щодо можливого доведення вини обвинуваченого та можливого настання відповідальності за злочини, у яких він обвинувачується.
Також колегія суддів звертає увагу, що обставини щодо зменшення ступеня ризиків мають оцінюватись не лише з огляду на календарний час, який сплинув з дня застосування запобіжного заходу, а з урахуванням процесуальних дій, які проведені у кримінальному провадженні за цей час, та обсяг тих дій, які підлягають проведенню надалі.
Разом з тим, відсутність з боку ОСОБА_6 будь-яких порушень та належне виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, за умови застосування до нього запобіжного заходу, тобто дотримання ОСОБА_6 покладених обов`язків, є нормою, а не винятком, і свідчить лише про те, що застосований стосовно нього запобіжний захід є дієвим. 
Твердження сторони захисту про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних зв`язків на території України не підтверджена жодним доказом, що позбавляє можливості суд надати цьому доводу належну оцінку.
У той же час розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Колегія суддів зазначає, що внесення застави є правом, а не обов`язком застоводавця, і здійснюючи ці дії, він має врахувати те, що заставою забезпечується належна процесуальна поведінка обвинуваченого з моменту застосування запобіжного заходу і до його припинення. 
Будь-яких інших обставин, які не були предметом розгляду та могли бути підставою для зміни (зменшення) розміру застави, сторона захисту не навела.
Щодо клопотання захисника про надання дозволу на виїзд за кордон.
Оскільки клопотання сторони захисту стосується виконання обвинуваченою обов`язків, як частини запобіжного заходу суд вважає за необхідне, враховуючи норми ч. 6 ст. 9 КПК України, розглянути клопотання сторони захисту в порядку ст. 201 КПК України.
Сторона захисту посилалась на те, що підставою для виїзду за кордон обвинуваченого ОСОБА_6 є необхідність проходження обстеження у лікарні Ассута в Державі Ізраїль, а також у клініці в Федеративній Республіці Німеччина.
На підтвердження зазначених обставин захисником до клопотання додано копії документів з перекладом на українську мову, а саме: запрошень від 29 червня 2026 року, згідно з якими ОСОБА_6 має прибути у період з 07 по 08 липня 2026 року до медичного центру Ассута-Тель-Авів з метою проходження запланованого онкологічного обстеження та ПЕТ-ПСМА. Компанія «TreatMed» супроводжує пацієнта та бере на себе відповідальність, що ОСОБА_6 прибуде у Державу Ізраїль виключно в медичних цілях і гарантує його своєчасний виїзд із країни (т. 57 а.с. 92-95).
Також захисник надав повідомлення про бронювання ОСОБА_6 квитків на літак 04 липня 2026 року з м. Варшава Республіка Польща до м. Тель-Авів Держави Ізраїль (т. 57 а.с. 91).
Щодо інших доказів захисник у клопотанні зазначив: «частина доказів та відповідні медичні документи неодноразово подавались органу досудового розслідування, прокурору та суду, тому повинні міститись у матеріалах кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року та судової справи № 991/5184/25».
Колегія суддів констатує, що в ході судового розгляду сторона захисту ОСОБА_6 вже неодноразово зверталась до суду з клопотаннями про надання дозволу обвинуваченому на виїзд за кордон з метою проходження лікування.
Ухвалами суду від 18 листопада 2025 року та від 31 березня 2026 року було відмовлено у задоволенні цих клопотань захисника з огляду на такі обставини: (1) високу імовірність настання, визнаного судом доведеним ризику переховування від суду; (2) наявність у ОСОБА_6 статусу обвинуваченого у двох кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів; (3) тяжкість та характер злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 ; (4) роль ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 191 КК України, за змістом обвинувального акта; (5) стадія, на якій перебуває кримінальне провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року; (6) розмір частини застави, внесеної безпосередньо ОСОБА_6 , відносно загальної її суми; (7) мета виїзду за кордон: обстеження, яке можливо провести в Україні, зокрема у клінічній лікарні «Феофанія» та лікування, необхідність якого не підтверджена медичними документами; (8) сприйняття ОСОБА_6 наявних у нього обов`язків, пов`язаних із його процесуальним статусом. Колегія суддів дійшла висновку, що задоволення клопотання сторони захисту не забезпечить необхідного балансу між дотриманням прав обвинуваченого та цілей (завдань) кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.
Також згідно зі змістом ухвали від 18 листопада 2025 року у судовому засіданні був допитаний як спеціаліст лікар-хірург-онколог ОСОБА_27 , який, серед іншого, повідомив, що ОСОБА_6 є його пацієнтом. Дійсно ним ( ОСОБА_27 ) 23 травня 2024 року та 17 вересня 2025 року складені висновки за результатами проведення обстеження ОСОБА_6 . У цих висновках ним, враховуючи онкологічний анамнез та наявність ультразвукових змін передміхурової залози, надано ОСОБА_6 рекомендації виконати PET CT-PSMA (Somatostatin Receptor PET CT) з контрастом 1 раз на рік, у 2024 році зазначено «невідкладно», а у 2025 року лише рекомендовано. Рекомендації надані саме так, оскільки, як йому відомо, ОСОБА_6 у 2024 році дане обстеження не пройшов, але необхідність у його проведенні все одно залишилась. Надані ним (лікарем) відповіді на адвокатські запити є його поясненнями, а не лікарськими висновками щодо стану здоров`я ОСОБА_6 . З приводу захворювань ОСОБА_6 , то останній щодо меланоми пройшов повне лікування, наразі діагноз меланома пролікований і пацієнт знаходиться в стані ремісії. … ОСОБА_6 рекомендовано обстеження PET CT-PSMA (Somatostatin Receptor PET CT), зокрема і через зміни, які мали місце в передміхуровій залозі. Звісно, можливе проведення і інших обстежень: КТ, ОГП, ОЧП, ОМТ, однак результати обстеження PET CT-PSMA є найбільш детальними. … На даний час у ОСОБА_6 підстави для лікування відсутні. На переконання лікаря, обстеження PET CT-PSMA і Somatostatin Receptor PET CT є тотожними. Якщо будуть встановлені зміни у стані здоров`я пацієнта, то звісно це є ризиком для його життя. Тому бажано пройти обстеження якнайшвидше. На його думку, лікування/обстеження за кордоном, враховуючи краще забезпечення, буде більш якісне.
Окрім цього колегією суддів було встановлено, що клінічна лікарня «Феофанія» Державного управління справами проводить обстеження передміхурової залози PET CT-PSMA.
Доказів того, що ОСОБА_6 звертався до медичних закладів на території України для проходження у період з 18 листопада 2025 року по цей час обстеження на PET CT-PSMA або інших рекомендованих лікарем у висновку від 17 вересня 2025 року обстежень матеріали справи не містять.
Колегія суддів звертає увагу, що за час судового розгляду судом розглянуто 7 клопотань сторони обвинувачення про продовження строку дій обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 . Захисник ОСОБА_7 , заперечуючи проти задоволення клопотань прокурора, починаючи з 02 жовтня 2025 року шість разів підряд, включаючи це клопотання, посилався на стан здоров`я ОСОБА_6 та зазначав, що: «... відповідні медичні документи неодноразово надавались органу досудового розслідування, прокурору та суду, тому повинні міститись у матеріалах кримінального провадження № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року та судової справи № 991/5184/25».
Тобто захисник, звертаючись до суду, як з даним клопотанням, так і попередніми, жодних більш актуальних доказів щодо стану здоров`я ОСОБА_6 до суду не надав.
Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 має прибути до медичного центру Ассута Тель-Авів на 07-08 липня 2026 року, квитки заброньовані на 04 липня 2026 року. У той же час захисник у клопотанні просить надати дозвіл на виїзд на 44 дня, починаючи з 30 червня 2026 року, посилаючись виключно на період між датами судового засідання у справі. Однак, враховуючи мету виїзду, суд вважає таку вимогу невмотивованою та необгрунтованою.
Отже, за результатом розгляду цього клопотання у сукупності зі іншими встановленими обставинами, суд дійшов таких висновків: (1) обґрунтування виїзду ОСОБА_6 за кордон обумовлене необхідністю проходження обстеження PET CT-PSMA, водночас, таке обстеження можливо провести і на території України у клінічній лікарні «Феофанія», але доказів звернення ОСОБА_6 до зазначеного медичного закладу чи отримання відмови у проведенні такого обстеження суду не надано; (2) у суду відсутні відомості про те, що у період після 18 листопада 2025 року (дата розгляду першого клопотання про дозвіл на виїзд ОСОБА_6 за кордон) обвинувачений звертався до лікарів щодо стану здоров`я; (3) нових доказів, які не були досліджені судом та надавали б можливість встановити нові обставини, які не враховані колегією суддів в ухвалах від 18 листопада 2025 року та від 31 березня 2026 року, стороною захисту не надано.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотань захисника про зміну запобіжного заходу та про надання обвинуваченому дозволу на виїзд за кордон належить відмовити.
Керуючись ст. 2, 7, 9, 176-178, 182, 193, 194, 199, 201, 331, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити до 30 серпня 2026 року строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме: 
- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;
- не відлучатись за межі України без дозволу суду;
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та обвинуваченими у кримінальному провадженні щодо обставин, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року;
- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві і Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорта громадянина України.
Відмовити у задоволені клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та про надання обвинуваченому дозволу на виїзд за кордон.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 52019000000000842 від 25 вересня 2019 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3