ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 607/10709/26 пров. № А/857/40746/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П. Обрізка І.М., 
секретаря судового засідання Хомич О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2026 року (головуючий суддя Іваницький О.Р., м.Зборів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області про скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року за порушення вимоги ч.1ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП. 
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2026 року постанову інспектора ВРПП Куп?янського РВП ГУНП в Харківській області серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 1190 гривень залишено без змін, а позовну заяву без задоволення.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що статтею 283 КУпАП зокрема передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити:
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
транспортний засіб, який зафіксована в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ББА№637727 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.04.2026 року, вона винесена інспектором Рабцун Д.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП, через те, що на думку поліцейського позивач порушив вимоги п.п.2.1а, 2.9в та 30.2 ПДР.
Отже з метою притягнення ОСОБА_1 до зазначеної адміністративної відповідальності, Орган Національної поліції, в межах сформованого обвинувачення, яке викладене у фабулі оскаржуваної постанови, зобов`язаний встановити та довести в його діях склад правопорушення, який полягає в тому, що позивач безпосередньо 30.04.2026 року о 08:10 годин, виконуючи функції водія керував транспортним засобом і не будь яким, а саме «Ноndа СR-V»,
Вимогами ч.2 ст.77 КАС України чітко визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається безпосередньо на відповідача.
Враховуючи приписи вказаної статті, саме на інспектора Рабцуна Д.В., як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести обґрунтованість винесеної постанови та наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , це зокрема робиться шляхом збирання та подачі доказів, які відповідно до вимог ст. ст. 73-76 КАС України повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.
Аналізуючи правову позицію сторони відповідача та наданий останнім доказовий базис встановлено, що матеріали справи не містять жодних допустимих та беззаперечних доказів на підставі яких поза розумним сумнівом можна дійти висновку, про наявність складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а суть звинувачення, яка міститься в постанові серії ББА№637727 та викладена в розділі 5 не узгоджується та суперечать «доказам» у вигляді долучених відеофайлів.
Так, під час перегляду наявних відеозаписів, які на переконання сторони позивача є неналежними та недопустимими доказами з обставин викладених нижче, можна встановити, що початок зйомки на якій маються цифрові покажчики дати та часу розпочинається 30.04.2026 року о 07:37:24 години, в цей момент в кадрі з`являється виключно автомобіль «Реugеоt Landtrek».
Долучені до матеріалів справи відеофайли не містять жодної об`єктивної та достовірної інформації щодо наявності автомобіля «Ноnda СR-V» на місці зупинки та того факту, що ОСОБА_1 здійснював функції по його керуванню безпосередньо о 08:10 годин, або в будь який інший час 30.04.2026 року, однак не зважаючи на цю беззаперечну та візуально очевидну обставину у вигляді відсутності факту керування позивачем саме автомобілем «Ноnda СR-V» в день та час, які викладені в оскаржуваній постанові, Зборівський районний суд Тернопільської області все одно визнав доведеним сформоване стороною відповідача обвинувачення, що суперечить приписам КАС України, висновкам сформованим Верховним судом та практиці Європейського суду з прав людини.
Окрім цього відповідно до ч.1 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року, ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Приписами ч.4, 9 Розділу 3 Інструкції закріплено, що:
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП;
розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Враховуючи викладене сторона позивача зазначає, що інспектором ОСОБА_2 проігноровані вимоги, які закріплені в ч.4, 9 Розділу 3 зазначеної Інструкції, що беззаперечно підтверджується відеозаписом, який особисто долучений представником відповідача.
Також варто додати, що хоча в п.8 оскаржуваної постанови ББА№637727, який має назву: «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за ст.289 КУпАП мені роз`ясненні» і міститься підпис позивача, який останній поставив виконуючи вимогу поліцейського, але по факту інспектором Рабцун Д.В. не вжито жодних належних заходів, щодо фактичного роз`яснення ОСОБА_1 приписів ст.268 КУпАП, що також підтверджується долученим відеофайлом « 0000000_00000020260430080724_0003» о 08:20:20 годин на якому зафіксовано роз`яснення вимог виключно ст.63 Конституції України, що не є обов`язковим враховуючи інформацію, викладену в згаданій постанові та приписи викладені у зазначеному Наказі.
Зазначене порушення на переконання сторони позивача свідчить, що інспектор Рабцун Д.В. умисно обмежив ОСОБА_1 в можливості реалізовувати власні права, зокрема право на захист.
Крім того інспектором Рабцун Д.В. в оскаржуваній постанові ББА№637727, в пункті 7 «до постанови додаються», особисто зазначено про використовувався службового відеореєстратора NС-М6В, інвентарний номер №11130012122/1, однак представником відповідача до відзиву на позовну заяву додано відеофайли, які виготовлені за допомогою службового відеореєстратора №0000000-000000 відомості про який відсутні в згаданій постанові.
Окремо апелянт звертає увагу на те, що у мотивувальній частині рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 09.07.2026 року зазначено:
«Враховуючи, що позивачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, яким спростовуються обставини викладені в постанові серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року суд вважає, що вимоги про скасування даної постави є безпідставними і задоволенню не підлягають».
Сторона позивача не погоджується з даною позицією суду 1 інстанції оскільки дана спроба перекласти на ОСОБА_3 та його представника необхідність доведеності власної правоти у спірних правовідносинах суперечить загальним принципам правової Держави, вимогами КАС України та правовим висновкам Верховного Суду, оскільки саме з власної ініціативи інспектора Рабцун Д.В., як суб`єкта уповноваженого на проведення розгляду справ, які зокрема передбачені ч.1 ст.126, ч.1 ст.121-3 КУпАП складено оскаржувану постанову, у зв`язку із чим виключно останній має нести тягар доведеності правомірності власних дій та рішень, оскільки Держава наділила його певними владними повноваженнями та забезпечила відповідною матеріально-технічною базою для їх належної реалізації.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.
Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року ОСОБА_1 на автодорозі Чугуєв-Мілове, Куп`янського району, Харківської області 40км.+ 200 керував автомобілем Honda CR V, без переднього номерного знаку, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортних засобом, чим порушив вимоги ч.1ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП. Накладено стягнення за даними статтями у виді штрафу в сумі 1190 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обмежився лише переліком норм КУпАП та КАС України та вказав, що оскільки позивачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, яким спростовуються обставини викладені в постанові серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року то, відповідно вимоги про скасування даної постави є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Проте суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача у даній спірній ситуації покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Отже, колегія суддів вважає, що відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.
Диспозицією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП заборонено керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно, диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП заборонено керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. 
Як вбачається з фабули викладеної у постанові у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року, що ОСОБА_1 на автодорозі Чугуєв-Мілове, Куп`янського району, Харківської області 40км.+ 200 вказаного вище числа о 8 год 10 хв. керував автомобілем Honda CR V д/№ НОМЕР_1 , без переднього номерного знаку, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортних засобом, чим порушив вимоги ч.1ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП. 
З оглянутих судом апеляційної інстанції відеофайлів вбачається, що ОСОБА_1 30 квітня 2026 року о 8 год 10 хв. взагалі не керував автомобілем Honda CR V д/№ НОМЕР_1 , такий на відео відсутній, крім того з відеофайлів вбачається, що початок зйомки на якій маються цифрові покажчики дати та часу розпочинається 30.04.2026 року о 07:37:24 години, в цей момент в кадрі наявний лише автомобіль «Реugеоt Landtrek».
Також з вказаних відеофайлів не можливо встановити, чи працівником поліції з`ясовувалась обставина наявності у позивача посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Аналогічно не можливо встановити чи проводився розгляд самої справи про адміністративне правопорушення з дотримання процесуальних вимог КУпАП. 
Отже наявні у матеріалах справи відеофайли не містять жодної об`єктивної та достовірної інформації щодо наявності автомобіля «Ноnda СR-V» на місці зупинки та того факту, що ОСОБА_1 здійснював функції по його керуванню безпосередньо о 08:10 годин, або в будь який інший час 30.04.2026 року. 
Крім тго суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17 сформована правова позиція про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності;
У постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №524/9716/16-а Суд звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17;
У постанові Верховного Суду у справі №463/1352/16-а сформована правова позиція про те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №177/525/17 (провадження №2-а/177/23/17) та від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17 (провадження №К/9901/29523/18)).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не доведено обставини викладені в постанові серії ББА № 637727 від 30 квітня 2026 року то у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.
З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального прав, тому таке слід скасувати, а позовні вимоги - задовільнити. 
Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити. 
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 09.07.2026 року по справі №607/10709/26 – скасувати та ухвалити нове рішення яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Харківській області - задовільнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ББА№637727 від 30.04.2026 року винесену відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про вчинення останнім адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.121-3 та ч.1 ст.126 КУпАП. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя | | М.А. Пліш
судді | | Л. П. Іщук
| | І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено