Справа № 342/1320/25 
Провадження № 22-ц/4808/1061/26 
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Москвічова Андрія Сергійовича на заочне рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року, ухвалене в складі судді Федів Л.М. в м. Городенка, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»  звернувся з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14.05.2025-100001657 від 14.05.2025 у розмірі 20 240 гривень, а також судових витрат.
Позов мотивовано тим, що ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 14.05.2025 р. уклали кредитний договір (оферти) №14.05.2025-100001657, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн, фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, строк надання кредиту - 217 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 16.12.2025 року.
Позивач зазначив, що виконав обов`язок щодо надання кредиту відповідачці, однак вона свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 20240 грн, що складається з тіла кредиту - 8000 грн, процентів – 9920,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 1440 грн, неустойки - 880 грн.
Зазначив, що відповідачка 09.07.2025 року відповідачка визнала борг, здійснивши часткову сплата за кредитним договором на суму 6320 грн, яку позивач врахував під час визначення суми заборгованості.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 14.05.2025-100001657 від 14.05.2025 у розмірі 19 360,00 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 317,03 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року по справі № 342/1320/25. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Москвічов А.С., про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №342/1320/25 за позовом ТОВ «Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, представник ОСОБА_1 адвокат Москвічов А. С. подав апеляційну скаргу.
Зокрема, не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо перерахування грошових коштів відповідачу. Стверджує, що позивачем додано до позовної заяви довідку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 7/10628 від 19.05.2025р., який, на думку позивача, доводить, що було успішно перераховано грошові кошти у сумі 28 200 (двадцять вісім тисяч двісті) грн на платіжну карту НОМЕР_1 , інших доказів перерахування грошових коштів відповідачу позивачем не було надано. Однак, вказана довідка не є доказом перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки в них не вказано отримувача, номер його картки, договір, за яким здійснюється перерахування. Вказано лише номер картки частково, докази того, що вказана картка є карткою відповідача, у матеріалах справи відсутні. Позивач до суду у встановлений ст. 83 ЦПК України виписку з рахунку відповідача, на який зараховувались грошові кошти, не подав, а відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має первинних даних про фактичне існування заборгованості відповідача.
Також вказує, що позивачем, взагалі, не надано у якості доказу розрахунку заборгованості за кредитним договором.
Тому вважає недоведеним факт існування заборгованості відповідача за кредитним договором.
Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позиція інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає її доводи безпідставними. Зокрема, зазначає, що стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий – 0682848036. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору. Відповідач не заперечував, що вказаний засіб зв`язку, належить йому або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Таким чином, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. 
Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.
Просить у задоволені апеляційної скарги відповідача відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині часткового задоволення позову, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України законність ухваленого в іншій частині судового рішення (в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення неустойки у розмірі 880 грн) колегією суддів не перевіряється.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 14.05.2025 року ОСОБА_1 акцептувала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферту) №14.05.2025-100001657, відповідно до пункту 1.1 якої ця пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.21-24).
Відповідно до п.п. 1.13-1.14 Договору підписання споживачем даної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання споживчого кредиту. Спосіб надсилання (повторного надсилання) підписаного договору Позичальнику: примірник укладеного Сторонами договору направляється на електронну адресу Позичальника, яку він вказав при реєстрації у особистому кабінеті Позичальника на вебсайті Кредитодавця, а також відбувається автоматичне завантаження договору в особистому кабінеті Позичальника в браузері. Позичальнику надається можливість з дати укладення договору до дати виконання ним повністю всіх зобов`язань за договором в особистому кабінеті Позичальника на вебсайті Кредитодавця завантажити Договір та/або надіслати його на будь-яку електронну адресу, яку вкаже Позичальник власноруч у момент ініціалізації відправлення.
Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (2.1.-2.2.3 Договору).
Як вбачається з п.п. 2.3.2-2.3.6. Договору позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; Позичальник в особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір; У випадку погодження Кредитодавця на обрані Позичальником умови Кредитодавець у особистому кабінеті на вебсайті Кредитодавця направляє Позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання Позичальником; Також для підписання Позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний Позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; Позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку.
Із зазначеного договору встановлено, що він підписаний одноразовим ідентифікатором Е625, який був надісланий на фінансовий номер телефону відповідача 0682848036.
Пунктами 3.1.-3.3.8 Договору передбачено, що за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію(ї). Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту: кредитна лінія; вид фінансової послуги: надання коштів та банківських металів у кредит; строк, на який надається Кредит: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування Кредитом (Проценти): встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів: встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до п 4.1. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-1837.
Згідно з заявкою, яка є невід`ємною частиною кредитного договору №14.05.2025-100001657, з якою Позичальник ознайомилася 14.05.2025 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompaniі згідно із ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" , Кредитодавець: ТОВ «Споживчий центр»; Позичальник: ОСОБА_1 – надала реквізити електронного платіжного засобу для перерахування коштів - 5168-74ХХ-ХХХХ-1837.
Отже, відповідно до умов кредитного договору № 14.05.2025-100001657, заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту - 14.05.2025; 
2. Сума Кредиту - 8000 грн 00 коп;
3. Строк, на який надається Кредит - 217 днів з дати його надання; 
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 16.12.2025; 
5. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. 
6. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
7. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 9% від суми Кредиту та дорівнює 720 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 
9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. 
10. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір. 
11. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. 
Крім того, у п. 14 Заявки сторонами погоджено графік платежів, відповідно до якого заборгованість складає: 8 000 грн – розмір платежу з суми кредиту; 720 грн – розмір платежу з комісії за надання; 1 440 грн – комісія за обслуговування; 12 400 грн – розмір платежу з процентів.
Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankiD НБУ (п. 20).
Позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в ч. 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" (п. 22 Заявки).
Із заявки кредитного договору №14.05.2025-100001657 встановлено, що така підписана одноразовим ідентифікатором Е625, який був надісланий на фінансовий номер телефону відповідача 0682848036.
На підтвердження перерахування кредитних коштів позивачем надано інформаційну довідку від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», в якій вказано, що 14.05.2025 15:30:52 було успішно перераховано кошти на суму 8000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.uа – 741083266, призначення платежу: Видача за договором кредиту №.14.05.2025-100001657 (а.с.13).
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 14.05.2025-100001657 від 14.05.2025, позичальником за яким є ОСОБА_1 , заборгованість складає: 8000 грн – основний борг; 9920 грн – проценти; 1440 грн – комісія за обслуговування; 880 грн – неустойка, що разом складає 20240 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 14.05.2025 по 16.12.2025 (а.с.30).
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт укладення договору кредиту між ним та відповідачем, позивач належним чином виконав свої обов`язки щодо надання кредиту, однак відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. Докази, які б спростовували вищевказану обставину, у матеріалах справи відсутні. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення неустойки в сумі 880 грн, оскільки така не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Таким чином, суд частково задовольнив позов, стягнувши загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 19360 грн, а саме: 8 000 грн – основний борг; 9 920 грн – проценти; 1 440 грн – комісія за обслуговування.
Місцевий суд правильно вважав, що позивач довів факт укладення кредитного договору та факт надання відповідачу кредитних коштів, водночас помилився щодо загального розміру заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII).
Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).
Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Суд першої інстанції правильно встановив, що 14.05.2025 року між сторонами укладено кредитний договір № 14.05.2025-100001657 у електронному вигляді шляхом підписання відповідачкою ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується копією інформаційної довідки від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів.
Крім цього, з кредитного договору вбачається, що такий містить такі відомості про відповідача: РНОКПП, серію та номер паспорта, дату його видачі, зареєстроване місце проживання, додаткові контактні дані Позичальника: номер мобільного телефону НОМЕР_3 . 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаний номер телефону зазначений також в апеляційній скарзі як номер телефону ОСОБА_1 (а.с.122).
Із змісту кредитного договору видно, що відповідач самостійно зазначив номер платіжного засобу, на який були перераховані кредитні кошти, а також підтвердив власним підписом достовірність наданих відомостей. Зазначені обставини свідчать не лише про формальне укладення договору, а й про визначення сторонами конкретного способу виконання зобов`язання кредитодавця щодо надання кредиту.
Отже, кредитний договір №14.05.2025-100001657, який підписаний сторонами 14.05.2025 року у порядку встановленому ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», укладений у встановленому законодавством порядку.
Що стосується доводів відповідачки в апеляційній скарзі про те, що позивачем додано до позовної заяви довідку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 7/10628 від 19.05.2025р., яка, на думку позивача, доводить, що було успішно перераховано грошові кошти у сумі 28 200 (двадцять вісім тисяч двісті) грн на платіжну карту НОМЕР_1 , інших доказів перерахування грошових коштів відповідачу позивачем не було надано. Однак, вказана довідка не є доказом перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки в них не вказано отримувача, номер його картки, договір, за яким здійснюється перерахування. Вказано лише номер картки частково, докази того, що вказана картка є карткою відповідача, у матеріалах справи відсутні. Позивач до суду у встановлений ст. 83 ЦПК України виписку з рахунку відповідача, на який зараховувались грошові кошти, не подав, а відсутність виписки по клієнтському рахунку відповідача позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, адже суд не має первинних даних про фактичне існування заборгованості відповідача.
Даючи оцінку таким доводам, колегія суддів звертає увагу, що жодної довідки, виданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» № 7/10628 від 19.05.2025р., у матеріалах справи немає. Очевидно, що адвокатом допущено описку. 
Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено факт видачі коштів позивачем відповідачу на виконання умов кредитного договору у розмірі 8000 грн, які перераховані на картковий рахунок відповідача за допомогою інтернет-еквайрингу, що підтверджується довідкою (а.с.13), яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», оскільки містить усі відомості щодо платіжної операції відповідно до вищезазначеного закону, а тому є належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Такі докази, як повний номер платіжної картки відповідача, банківські виписки з рахунку відповідача або інші документи, що підтверджують рух коштів по рахунку фізичної особи в банківській установі тощо у позивача, за його поясненнями, відсутні та не можуть бути ним отримані, оскільки позивач не є банківською установою у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», не здійснює відкриття чи обслуговування рахунків фізичних осіб та не має правового доступу до інформації про рух коштів за банківськими рахунками клієнтів. Отже, доводи апеляційної скарги щодо необхідності подання позивачем банківських виписок відповідача або повних реквізитів його платіжної картки означає покладення на позивача обов`язку надати інформацію, яка охороняється банківською таємницею та доступ до якої для небанківської фінансової установи прямо заборонений законом. Ключовий доказ надання кредитних коштів не може бути визнаний неналежним доказом виключно з підстав відсутності у нього повного номера платіжної картки та персональних даних власника рахунку, оскільки відсутність зазначеної інформації є прямим наслідком законодавчих та регуляторних обмежень щодо обігу платіжних даних. Зокрема, пунктом 10 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий фінансовий кредит)» від 03.11.2021 № 113 передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ НОМЕР_4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Отже, відповідач самостійно зазначив номер платіжного засобу, на який були перераховані кредитні кошти, а також підтвердив власним підписом достовірність наданих відомостей.
Крім того, факт надання кредиту підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 10.06.2026 р. №20.1.0.0.0/7-260606/93314-БТ, та випискою по рахунку, наданими на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів у цій справі, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 14.05.2025 року (день укладення кредитного договору) зараховано кошти в сумі 8000 грн (а.с.162-163).
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем, взагалі, не надано у якості доказу розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. При цьому, колегія суддів враховує, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак надана позивачем довідка-розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Водночас, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність факту існування заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором у тому розмірі, який зазначений у позовній заяві, тобто 20240 грн, що складається із: тіла кредиту – 8000 грн, процентів – 9920 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 1440 грн, неустойки – 880 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач у позовній заяві зазначив, що відповідачка 09.07.2025 року здійснила часткову сплату за кредитним договором на суму 6320 грн, яку, позивач врахував під час визначення суми заборгованості.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що вказану сплату позивач належним чином не врахував під час визначення заборгованості за кредитним договором, оскільки жодної гривні не зарахував на погашення тіла кредиту, а тільки на погашення процентів та комісії за кредитним договором, що є порушенням ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Колегія суддів вважає, що позивачем порушено вимоги ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», тому часткова сплата відповідачкою 09.07.2025 року заборгованості за кредитним договором у розмірі 6320 грн, має бути зарахована на погашення тіла кредиту. Отже, з 14.05.2025 до 09.07.2025 тіло кредиту становило 8000 грн, а з 10.07.2025 до 16.12.2025 - 1680 грн (8000-6320=1680).
Враховуючи зазначене, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, яким передбачено процентну ставку у розмірі 1% на день, необхідно визначати так.
З 14.05.2025 до 09.07.2025, тобто 57 днів, виходячи із тіла кредиту в сумі 8000 грн, розмір процентів складає 4560 грн (8000*1%*57=4560).
З 10.07.2025 до 16.12.2025, тобто 160 днів, виходячи із тіла кредиту в сумі 1680 грн, розмір процентів складає 2688 грн (1680*1%*160=2688).
Разом сума процентів за кредитним договором, які відповідачка має сплатити позивачу, складає 7248 грн (4560+2688=7248).
Також відповідачка має сплатити позивачу комісію, пов`язану з наданням кредиту, передбачену кредитним договором, у розмірі 720 грн.
Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позову щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у загальному розмірі 1440 грн. 
Так, п.9 заявки передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Враховуючи висновки, висловлені у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23 вказана умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, а позовна вимога про стягнення такої комісії у розмірі 1440 грн необґрунтована та задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 9648 грн, що складається із: тіла кредиту – 1680 грн, процентів за користування кредитом - 7248 грн та комісії за надання кредиту – 720 грн.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, оскільки не перевірив правильність розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, тому оскаржуване рішення суду необхідно змінити в частині розміру стягнутої судом суми заборгованості за кредитним договором № 14.05.2025-100001657 від 14.05.2025, стягнувши із відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 9648 грн та відмовивши іншій частині у задоволенні позову про стягнення заборгованості по основній сумі кредиту і процентах, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Позов задоволено на 47,66% (9648/20240), тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню частково судовий збір сплачений за подання позову, у розмірі 1154,50 грн (2422,40*47,66%=1154,50).
За подання апеляційної скарги відповідач сплатив 3635 грн судового збору, мав сплатити відповідно до закону 3633,60 грн (саме ця сума підлягає врахуванню). Також відповідач сплатив 700 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, мав сплатити відповідно до закону 665,60 грн (саме ця сума підлягає врахуванню). Отже, відповідач під час розгляду справи відповідач поніс судові витрати на суму 4299,20 грн (3633,60+665,60=4299,20).
Апеляційну скаргу задоволено на 52,34% (відсоток відмовлених вимог апеляційної скарги – 47,66%), тому з позивача в користь відповідачки підлягає стягненню 2250,20 грн судового збору (4299,20*52,34%=2250,20).
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Москвічова Андрія Сергійовича задовольнити частково.
Заочне рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року змінити в частині розміру стягнутої суми.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ: 37356833, м.Київ, вул.Саксаганського,133-А) заборгованість за кредитним договором № 14.05.2025-100001657 від 14.05.2025 у розмірі 9648 грн, яка складається із: тіла кредиту – 1680 грн, процентів за користування кредитом - 7248 грн та комісії за надання кредиту – 720 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1154,50 грн, що разом складає 10802 (десять тисяч вісімсот дві) гривні 50 коп.
В іншій частині у задоволенні позову про стягнення заборгованості по основній сумі кредиту і процентах, а також комісії за обслуговування кредитної заборгованості відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ЄДРПОУ: 37356833, м.Київ, вул.Саксаганського,133-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 2250 грн 20 коп. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий        І.О. Максюта
Судді:         В.А. Девляшевський
Є.Є. Мальцева