КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року м. Київ справа №320/29461/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення вартості завданої державі шкоди.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача завданої державі шкоди у розмірі 12241,35 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону, проте 27.12.2023 самовільно залишив військову частину та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби. 
Позивач зазначає, що за результатом проведення службового розслідування був встановлений факт переплати відповідачу у грудні 2023 року премії у розмірі 12241,35 грн. Даний факт позивач розцінює як заподіяння відповідачем матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню у судовому порядку. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції за адресою, зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі, однак кореспонденція не була вручена адресату та повернута до суду.
Відповідно до частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є, серед іншого: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
На підставі наведеного справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2023 №157 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 травня 2023 року №145-РС на посаду оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону, вирішено вважати таким, що прийняв справи та посаду з 01.06.2023 та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2023 доповідано командиру 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що 27.12.2023 о 18:00 під час проведення перевірки особового складу 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону в районі виконання бойових завдань ( АДРЕСА_1 ), був відсутній солдат ОСОБА_1 , оператор 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 . Військовослужбовець залишив розташування підрозділу в районі виконання бойових завдань самовільно, нікого не попередивши (без зброї). Заходи щодо встановлення місця перебування солдата результатів не дали. На телефонні дзвінки не відповідає.
У зв`язку з цим у рапорті викладено прохання про припинення нарахування та виплати грошового забезпечення з 27.12.2023 та зняття з продовольчого забезпечення в районі виконання бойових завдань ( АДРЕСА_1 ) зі сніданку 27 грудня 2023 року.
Також у рапорті викладено прохання щодо призначення службового розслідування.
Командиром Військової частини НОМЕР_1 було складено доповідь від 27.12.2023 №30595 про відсутність на військовій службі військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2023 №7496 призначено службове розслідування по факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 розташування підрозділу та відсутності на військовій службі з 27.12.2023.
Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2023 року №7496 "Про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням останнім розташування підрозділу та відсутності на військовій службі", заступником командира 3 штурмової роти з морально-психологічного забезпечення 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_3 , лейтенантом ОСОБА_2 було проведено службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі починаючи з 27 грудня 2023 року оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , з метою уточнення причин і умов, а також встановлення ступеня його вини чи вини посадових осіб чиї дії та/або бездіяльність призвели до даної події.
За результатом службового розслідування було складено акт від 19.01.2024 №358, в якому вказано, що під час службового розслідування було встановлено, що солдат ОСОБА_1 самовільно, нікого не попередивши, залишив розташування підрозділу в районі виконання бойових завдань, та відсутній на військовій службі починаючи з 27 грудня 2023 року.
Факт відсутності солдата на військовій службі підтверджується: рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира з штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_2 від 27 грудня 2023 року за Bx. №84499; доповіддю про самовільне залишення місця служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом від 27 грудня 2023 року №30595; поясненням солдата ОСОБА_3 від 28 грудня 2023 року; поясненням старшого сержанта ОСОБА_4 від 28 грудня 2023 року; поясненням молодшого сержанта ОСОБА_5 від 28 грудня 2023 року. 
В акті службового розслідування:
- запропоновано за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та самовільне залишення розташування підрозділу та відсутність на військовій службі, починаючи з 27 грудня 2023 року в умовах воєнного стану, оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , після повернення притягнути до дисциплінарної відповідальності;
- завдані державі збитки, що становлять у розмірі 12 241,35 грн. віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі та стягнути з останнього суму в розмірі 12 241,35 грн згідно довідки розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 13 січня 2024 року №1195;
- помічнику командира частини з правової роботи - начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , вирішити питання щодо подання позову відносно солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 для стягнення суми завданих державі збитків, що становлять у розмірі 12 241,35 грн;
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 : 
не нараховувати виплати грошового забезпечення з 27 грудня 2023 року оператору 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_1 ; 
не нараховувати премію з 19 грудня 2023 року, з урахуванням виплати премії, згідно рішення Міністра оборони України від 20 грудня 2023 року та на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260; 
не нараховувати додаткову винагороду за грудень 2023 року, встановлену постановою Кабінету Міністрів "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дій воєнного стану" від 28 лютого 2022 року за №168; 
по надходженню до військової частини НОМЕР_1 ухвали або рішення суду щодо розгляду справи по суті у зв`язку із завданою матеріальною шкодою солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та завдав державі збитки, що становлять у розмірі 12 241,35 грн здійснювати утримання з останнього в розмірі 20% від місячного грошового забезпечення у відповідності до частини 1 статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", до повного погашення заборгованості; 
занести до Книги обліку нестач військової частини НОМЕР_1 нестачу на всю суму у розмірі 12 241,35 грн; 
занести до Книги обліку грошових стягнень і нарахувань суму стягнення солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у розмірі 12 241,35 грн;
- начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , облікувати солдата ОСОБА_1 , як тимчасово відсутнього на військовій службі у зв`язку із самовільним залишенням місця служби з 27 грудня 2023 року. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.01.2024 №358 про результати проведеного службового розслідування наказано, серед іншого:
- службове розслідування відносно солдата ОСОБА_1 у зв`язку із самовільним залишенням останнім розташування підрозділу та відсутності на військовій службі вважати завершеним;
- за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та самовільне залишення розташування підрозділу та відсутність на військовій службі, починаючи з 27 грудня 2023 року в умовах воєнного стану, оператора 3 штурмової роти І штурмового батальйону військової частини НОМЕР_3 , солдата ОСОБА_1 , після повернення притягнути до дисциплінарної відповідальності;
- завдані державі збитки, що становлять у розмірі 12 241,35 грн. віднести на рахунок солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі та стягнути з останнього суму в розмірі 12 241,35 грн. згідно довідки розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 13 січня 2024 року №1195;
- помічнику командира частини з правової роботи - начальнику юридичної служби військової частини НОМЕР_1 , вирішити питання щодо подання позову відносно солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 для стягнення суми завданих державі збитків, що становлять у розмірі 12 241,35 грн.;
- начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 : 
не нараховувати виплати грошового забезпечення з 27 грудня 2023 року оператору з штурмової роти І штурмового батальйону військової НОМЕР_4 , солдату ОСОБА_1 ; 
не нараховувати премію з 19 грудня 2023 року, з урахуванням виплати премії, згідно рішення Міністра оборони України від 20 грудня 2023 року та на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260; 
не нараховувати додаткову винагороду за грудень 2023 року, встановлену постановою Кабінету Міністрів "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дій воєнного стану" від 28 лютого 2022 року за №168; 
по надходженню до військової частини НОМЕР_1 ухвали або рішення суду щодо розгляду справи по суті у зв`язку із завданою матеріальною шкодою солдата ОСОБА_1 , оператора з штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та завдав державі збитки, що становлять у розмірі 12 241,35 грн здійснювати утримання з останнього в розмірі 20% від місячного грошового забезпечення у відповідності до частини 1 статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", до повного погашення заборгованості; 
занести до Книги обліку грошових стягнень і нарахувань суму стягнення солдата ОСОБА_1 , оператора 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у розмірі 12 241,35 грн.;
- начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , облікувати солдата ОСОБА_1 , як тимчасово відсутнього на військовій службі у зв`язку із самовільним залишенням місця служби з 27 грудня 2023 року.
Відповідно до довідки розрахунку переплати грошового забезпечення та премії від 13.01.2024 №1195 солдату ОСОБА_1 за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 було нараховано грошове забезпечення та премії у розмірі 12241,35 грн (з урахуванням ПДФО та ЄСВ).
У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив розташування підрозділу та зайво отримав грошове забезпечення за період з 01.12.2023 по 31.12.2023, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
На підставі частини першої статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другої та третьої статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 15 розділу І Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується: серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з пунктом 1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Відповідно до пункту 3 розділу XVI Порядку №260 передбачено, що виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
Військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення (пункт 5 розділу XVI Порядку № 260).
Таким чином, з дня самовільного залишення відповідачем військової частини, останній втратив право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 №160-ІX.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Згідно з частинами 1-4 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі").
Відповідно до статті 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з приписами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач своїми діями призвів до того, що він без належних правових підстав отримав кошти, у вигляді грошового забезпечення у розмірі 12241,35 грн, а отже за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави у позивача виникло право на повернення безпідставно отриманого відповідачем майна, і виник обов`язок повернути безпідставно одержане майно, а саме: грошове забезпечення за період з 01.12.2023 по 31.12.2023.
Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути зайво виплачене грошове забезпечення за період 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 12241,35 грн. 
Суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи, доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 12241,35 грн. не надано.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом статті 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача зайво виплаченого грошового забезпечення за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 12241,35 грн.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ) зайво виплачене грошове забезпечення за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 12241,35 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок одна грн 35 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.