Справа № 522/253/26-Е 
Провадження № 2/522/4678/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі :
Головуючого судді Домуцсчі Л.В.
а участю секретаря судового засідання-Навроцької Є.І.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі – Позивач) 25.05.2026 звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 (далі – Відповідач), в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 7736101 від 29.03.2024 у розмірі 54 600,00 грн, з яких 15 000 грн.-заборгованість за кредитом, 39600 грн.- заборгованість по несплаченим відсоткам, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 7736101, за яким позичальнику надано кредит у розмірі 15 000,00 грн. Згодом право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а згодом – до Позивача на підставі договорів факторингу. Станом на дату подання позову заборгованість становить: тіло кредиту – 15 000,00 грн, проценти – 39 600,00 грн, штрафні санкції – 7 500,00 грн. Відповідач свої обов`язки не виконала.
Відповідач у своїх відзиві від 21.01.2026, запереченях від 28.01.2026р, додаткових поясненнях та запереченнях проти позову 02.02.2026 зазначила, що не визнає укладення кредитного договору, оскільки позивачем не надано належних доказів її волевиявлення, використання електронного підпису та фактичного отримання коштів. Також відповідач вважає заявлені суми процентів та штрафів неспівмірними з основним боргом і такими, що суперечать засадам справедливості, просить застосувати принципи розумності та співмірності відповідальності. Відповідачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, має малолітню дитину. Її чоловік є військо службовцем, отримав травми під час бойових дій.
Представник позивача надав до суду додаткові пояснення від 02.02.2026, де зазначає що укладання договору в електронному вигляді без попереднього ознайомлення з зазначеними Правилами і було б технічно неможливим, оскільки процес оформлення договору передбачає обов`язкове підтвердження факту ознайомлення з ними. Договір було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Нарахування відсотків за користування кредитом нараховані згідно умов договору строк якого 360 днів.
Суд, дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку доказам і доводам сторін, дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі; його недодержання тягне нікчемність договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
З огляду на вищенаведені норми права та надані позивачем докази, суд вважає, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено факт укладення 29.03.2024 року кредитного договору №№ 7736101.
Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір № 7736101 був укладений 29.03.2024р. на суму 15000 грн. в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». У справі наявні відомості про проходження процедури ідентифікації, акцепт оферти шляхом введення одноразового ідентифікатора, а також документи, що підтверджують переказ коштів на платіжну картку відповідача через платіжну систему. 
Згідно умов кредитного договору вбачається, строк надання кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів за сплати кожні 30 днів.
Стандартна процента ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту(п.1.4., 1.5.1. Договору).
На ухвалу суду від 19.01.2026р. про витребування доказів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 02.03.2026 та 06.03.2026р.надали відповідь, з якої вбачається що Банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та також інші платіжні картки. За період з 29.03.2024 по 03.04.2024р на цю картку було зараховано платіж у сумі 150000 грн. проте номер телефон НОМЕР_3 не був фінансовим номером за цією платіжною карткою, в анкеті зазначені інші номери: НОМЕР_4 . Також вбачається, що кошти зараховані на цю картку траншами-29.03.2024р. 6 675 грн. та 8331,61 грн. та 15 000 грн.29.03.2024р. Крім того надано протокол перевірки кваліфікованого підпису.
Хоча відповідачка заперечує факт укладення договору та отримання коштів, вона не надала суду жодних доказів на спростування електронних документів позивача, які містять реквізити транзакцій та технічні дані сесії. Внутрішні виписки та платіжні інструкції, надані позивачем, у сукупності з ланцюгом відступлення права вимоги (від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а потім до ТОВ «ФК «ЕЙС»), підтвердженим реєстрами боржників та актами прийому-передачі, є достатніми для визнання наявності зобов`язання. Право вимоги перейшло до позивача правомірно на підставі ст. 512, 514, 1077 ЦК України.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом.
Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідачка, укладаючи кредитний договір, мала можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. 
Крім того, згідно з умовами договору, вона мала право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі після отримання грошових коштів (п. 6.9. договору), однак таким правом не скористалася.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).
У постанові від 05 квітня 2023 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 зробила висновок про те, що «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання».
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Позивач просить стягнути проценти у розмірі 39 600,00 грн. з 29.03.2024 по 30.03.2025. Однак, згідно з позицією суду та вимогами законодавства, до відносин сторін підлягають застосуванню імперативні норми Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України від 22.11.2023 № 3498-IX), які мають пріоритет над умовами договору. 
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів – 1,5%. Перехідні положення Закону застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності Законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року - не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Кредитний договір укладено 29.03.2024 під 2,20 % в день,, тобто денна процентна ставка не повинна перевищувати згідно закону 2,5 % на день до 23.04.2024р.
Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд зауважує, що розмір процентів за користування кредитним коштами 39 600,0 грн. нараховано згідно із умовами договору та підтверджено належними доказами. Обумовлений у договорі розмір процентної ставки за користування кредитними коштами не перевищує максимальний розмір кредитної ставки, передбаченого п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
Щодо пільг, передбачених дружинам військовослужбовця.
Також Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави (пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей")
На підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме:
-звільнення від сплати відсотків за користування кредитом;
-звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.
Відповідачка надала суду копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_2 , шлюб укладено 31.08.2023р., довідку про обставини травми(поранення,контузії, який безпосередньо брав участь у бойових діях, та про перебування на військовій службі,та свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .
Виходячи з вищевикладеного суд вбачає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки відсотків за договором про надання фінансового кредиту в сумі 39600,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідачка, як дружина військовослужбовеця, згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів та пені (неустойки) в особливий період).
Крім того Пунктом 6-2 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» врегульовано питання простроченої заборгованості на період дії воєнного стану в Україні. Так, на період дії воєнного стану та упродовж трьох місяців після його припинення або скасування банки, небанківські фінансові установи та колекторські компанії під час врегулювання простроченої заборгованості зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою зі споживачем, що належить до захищеної категорії, та з його близькими особами.
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 15 000 грн.
Щодо судових витрат, то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив стягнути 54 600,00 грн основного боргу, а судом задоволено вимоги на суму 15 000 грн, що становить приблизно 27,47% від заявленої ціни позову. Судовий збір складає 2 662,40 грн. Пропорційно задоволеним вимогам з відповідача підлягає стягненню 731,36 грн судового збору. Витрати на професійну правничу допомогу складають 7 000,00 грн. Пропорційно задоволеним вимогам з відповідача підлягає стягненню 1922,90 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 10, 141, 258, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 625, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», суд —
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (02094, м.Київ, вул. Поправки Юрія, 6, ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором № 7736101 від 29.03.2024 у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (02094, м.Київ, вул. Поправки Юрія, 6, ЄДРПОУ 42986956) судовий збір у розмірі 731 (сімсот тридцять одна) гривня 36 копійок; та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1922 (одна тисяча дев`ятсот двадцять дві) гривні 90 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення виготовлено 10.09.2026р.

Суддя Л.В. Домусчі