21.07.2026    Справа № 469/1165/25
2/469/298/26  З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О. 
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.
учасники справи:
представник позивача Мовчан В.В. - не з`явився 
відповідач ОСОБА_1 - не з`явилась 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" через підсистему "Електронний суд" 11 вересня 2025 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 20676,91 грн. за кредитним договором № 460304-КС-001 від 20 лютого 2023 року, укладеним сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаним відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого позивачем на його номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав належним чином; відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 20676,91 грн., з яких 4355,60 грн. - прострочені платежі за тілом кредиту, 15705,31 грн. - прострочені платежі за процентами та 616,00 грн. - прострочені платежі за комісією. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та сплачений судовий збір.

15 вересня 2025 року суд відкрив провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання тричі не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала.
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

З матеріалів справи суд встановив, що 20 лютого 2023 року ТОВ "Бізнес Позика" та відповідач уклали договір № 460304-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 10000,00 грн. строком на 16 тижнів, термін дії договору - до 12 червня 2023 року, зі сплатою кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту. Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-5227 (а.с. 20-24).
Відповідно до п. 1 договору кредиту ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору кредиту, стандартна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2,00 % в день, знижена процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1,16395000 % (п.2.4 договору); комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн. (п.2.5 договору).
Пунктом 3.2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно з Графіку платежів.
Такі ж умови надання кредиту зазначені у паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем 20 лютого 2023 року, згідно з яким відповідачу була надана інформація щодо основних умов кредиту, його суми, строку кредитування, суми комісії 1500,00 грн., загальних витрат за кредитом - 11040,00 грн., орієнтованої загальної вартості кредиту - 21040,00 грн., реальної річної процентної ставки та інших умов.
Перерахування відповідачу вказаних кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ "ПрофітГід", згідно з яким 20 лютого 2023 року на ім`я відповідача здійснено переказ грошових коштів на суму 10000,00 грн. на карту НОМЕР_2 , емітент платіжної картки PRIVAT BANK, номер транзакції НОМЕР_3 (а.с.37 на зв.), повідомленням АТ КБ "Приват Банк", згідно з яким на ім`я відповідача в банку емітовано карту № НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 ), на яку 20 лютого 2023 року здійснено переказ коштів на суму 10000,00 грн. (а.с.67), та випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.68).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у боржника наявна заборгованість в сумі 20676,91 грн., з яких 4355,60 грн. - прострочені платежі за тілом кредиту, 15705,31 грн. - прострочені платежі за процентами та 616,00 грн. - прострочені платежі за комісією (а.с.12-17), що також підтверджено довідкою про стан заборгованості (а.с.11 на зв.).
Станом на день розгляду справи зобов`язання за кредитним договором належним чином відповідачем не виконано.
Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані комісію за надання кредиту відповідно до п.2.5 кредитного договору та відсотки у повному розмірі та у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.
За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 11 вказаного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.
За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору 460304-КС-001 про надання кредиту від 20 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ "Бізнес Позика" та відповідачем, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства; договір про надання кредиту укладений в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика", через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця -https://my.bizpozyka.com/.
Із наданої позивачем анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.tpozyka.com/) вбачається, що заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.37).
З наданої позивачем візуальної форми послідовності дій відповідача вбачається, що відповідач через веб-сайт позивача https://my.tpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, з використанням номеру телефону НОМЕР_6 та електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему подала заявку на отримання кредиту, ознайомилась і підписала одноразовим ідентифікатором UA-2478 паспорт споживчого кредиту, ознайомилась з офертою ТОВ та прийняла її умови, підписала договір одноразовим ідентифікатором UA-5227; без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим (а.с.35-36). 
Для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти.
Оскільки договір укладений на сайті позикодавця та відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором UA-5227, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт позикодавця такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає стабільній практиці Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23.
Договір містить податковий номер відповідача, адресу, номер електронного платіжного засобу, номер телефону.
Доказів того, що банківська картка зазначена в договорі № 460304-КС-001 про надання кредиту від 20 лютого 2023 року, не належить відповідачу та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, відповідачем на спростування отримання кредитних коштів не надано.
Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору №460304-КС-001 про надання кредиту від 20 лютого 2023 року та отримання відповідачем коштів на загальну суму 10000,00 грн..
Оскільки позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені строки не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів, тому вказана заборгованість підлягає стягненню за рішенням суду.
ВІдповідно до матеріалів справи, проценти за користування кредитом нараховані у межах строку дії договору (16 тижнів) з 20 лютого 2023 року по 12 червня 2023 року включно у розмірі 15705,31 грн., що відповідачем не оспорюється.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Сторони кредитного договору погодили сплату комісії за надання кредиту, що не суперечить наведеним вище вимогам закону, отже, вимоги позивача про стягнення комісії є правомірними.
Заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією за вказаним вище договором розрахована позивачем відповідно до умов договору та в межах строку кредитування, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 20676,91 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 206, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :  

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинко 26, офіс 411, заборгованість за кредитним договором № 460304-КС-001 від 20 лютого 2023 року у розмірі 20676,91 грн., у тому числі 4355,60 грн. - прострочені платежі за тілом кредиту, 15705,31 грн. - прострочені платежі за процентами, 616,00 грн. - прострочені платежі за комісією, та судовий збір в сумі 2422,40 грн., всього стягнути 23099 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`ять) гривень 31 копійку.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя