Cправа № 127/37985/25
Провадження № 2/127/8983/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Березовської О. А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
03.12.2026 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 30 948, 16 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 09.04.2025.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 721968123 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти в сумі 10 800, 00 грн. Кінцева дата повернення кредиту – 09.05.2030. Базова процентна ставка складає – 0, 98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що становить 357, 7 відсотків річних.
На виконання умов кредитного договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладенні договору. 
Між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/36 від 20.05.2025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права вимоги за кредитним договором № 721968123, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .
Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконував у зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7. договору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. З 13.10.2025 припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом, передбачених договором. 
Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем в позовній заяві становить, - 30 948, 16 грн, з них: заборгованість по кредиту – 10 800, 00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом – 19 500, 16 грн, заборгованість по комісії – 648, 00 грн. 
Позивач просить суд стягнути зазначену суму заборгованості, сплачений судовий збір в сумі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.
Ухвалою суду від 30.12.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали суду двічі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Кореспонденція повернулась на адресу суду неврученою 24.02.2026 та 06.04.2026.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подані. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.
Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем, суд встановив, що юридичні факти, встановлені судом є підставою виникнення цивільних правовідносин, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що, звернувшись із заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 09.04.2024, зазначивши в ній персональні дані та номер карти, 09.04.2025 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 721968123, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п. 2.1. кредитного договору).
Загальний розмір кредиту за цим договором становить 10 800, 00 грн. Кредитодавець надає позичальнику перший транш у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 09.04.2025 (що є датою надання кредиту) ( пункти 2.2., 2.3. кредитного договору).
Договір кредитної лінії №721968123 від 09.04.2025 укладений в електронній формі, за допомогою ідентифікації позичальника та підписання позичальником з використанням електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора BKPZ.
Також 09.04.2025 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 721968123 від 09.04.2025, який містить інформацію, щодо основних умов кредитування.
Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.01.2026 вих. №20.1.0.0.0/7-260123/51629-БТ на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . З виписки за договором №б/н за період 09.04.2025 по 09.04.2025 на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що 09.04.2025 на карту № НОМЕР_2 здійснена виплата займу від Moneyveo в сумі 10 800, 00 грн.
20.05.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/36, у відповідності до умов якого в порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Виконання обов`язку з оплати переданого права вимоги підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу №1495 від 12.06.2025.
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги під № 417 вказаний боржник ОСОБА_1 , кредитний договір №721968123 від 09.04.2025, заборгованість по основному боргу – 10 800, 00 грн, заборгованість по процентам – 4 153, 36 грн, заборгованість по комісії – 648, 00 грн, неустойка – 5 400, 00 грн, загальна заборгованість – 21 001, 36 грн. 
З розрахунку заборгованості за договором №721968123 від 09.04.2025, виконаного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 10 800, 00 грн, за процентами – 4 203, 36 грн, заборгованість по комісії – 648, 00 грн, неустойка – 5 400, 00 грн. Проценти нараховані за 42 календарних дні, за період з 09.04.2025 по 20.05.2025 включно. З 09.04.2025 по 16.04.2025 проценти нараховані за зниженою процентною ставкою – 86, 40 грн в день. 20.04.2025 донараховано проценти за стандартною процентною ставкою в сумі 423, 36 грн. З 21.04.2025 по 20.05.2025 включно проценти нараховані за стандартною процентною ставкою – 105, 84 грн в день. В розрахунку вказана та врахована оплата 01.05.2025 в сумі 35, 00 грн, 10.05.2025 – в сумі 15 грн, всього – 50 грн.
З розрахунку заборгованості за договором №721968123 від 09.04.2025, виконаного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», вбачається, що проценти нараховані з 21.05.2025 по 12.10.2025 в сумі 105, 84 грн щоденно, тобто за 145 календарних днів. В розрахунку вказані суми станом на 20.05.2025, передані за договором факторингу: заборгованість по тілу кредиту – 10 800, 00 грн, заборгованість по процентам – 4 153, 36 грн, комісія – 648, 00 грн, неустойка 5 400, 00 грн. Загальна сума заборгованості 36 348, 16 грн, яка включає тіло кредиту – 10 800, 00 грн, проценти – 19 500, 00 грн, комісія – 648, 00 грн, неустойка – 5 400, 00 грн.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Згідно статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до статей 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до пункту 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд встановив, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по договору кредитної лінії №721968123 від 09.04.2025, укладеному між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі, який був підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України фактор може набути тільки те право вимоги, яке існує та належить клієнту (вимога майбутня та строк платежу по якій настав).
Оцінюючи передані позивачу права вимоги по процентам за користування кредитом, суд звертає увагу, що в кредитному договорі зазначений дисконтний строк кредитування сім днів (п. 3.1. кредитного договору). В п. 3.2. сторони погодили, що строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, зокрема неустойки, до 30 днів. 
В Розділі 7 «Порядок погашення кредиту, сплати процентів та комісії» зазначені: рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту – 16.04.2025 (п. 7.1. кредитного договору), в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернення позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/ припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.7. договору (підпункти 7.2.1., 7.2.2). Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 09.05.2030 (п. 7.3. кредитного договору).
П. 11.1. передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років або до його дострокового розірвання/ припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. 
Кредитодавець не має права в односторонньому порядку продовжувати строк кредитування, установлений договором, та строк дії договору (п. 11.4. кредитного договору).
Відповідно до пунктів 29, 32, 34, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 зазначено, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
З наведених вище умов кредитного договору вбачається, що в пункті 7.3. встановленням кінцевої дати (09.05.2030) визначено строк кредитування – 5 років, а в п. 11.1. строк дії договору – п`ять років. Одночасно, в п. 11.4. розмежовуються поняття строк кредитування та строк дії договору. А з урахуванням умови про встановлення семиденного дисконтного строку, умови про порядок його продовження, на думку суду, істотна умова кредитного договору – строк визначена в договорі неоднозначно.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Аналогічна норма у ч. 9 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».
Отже, суд доходить висновку, що сторонами договору про споживче кредитування не було однозначно узгоджено істотну умову кредитного договору – строк кредиту, тому проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з відповідача. В зв`язку з таким висновком суд не наводить свою оцінку розрахунку заборгованості за процентами. Позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума кредиту, передача якого підтверджена належними допустимими та достатніми доказами. 
Щодо комісії суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Отже, вимога про стягнення комісії за надання кредиту, встановленої сторонами кредитного договору є законною.
Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 11 448, 00 грн, з них: заборгованість по кредиту – 10 800, 00 грн, заборгованість по комісії – 648, 00 грн.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.
Згідно з ч. 2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №5 від 02.12.2024, укладеного між АДВОКАТСЬКИМ ОБЄДНАННЯМ «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», предметом договору є надання професійної правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору). 
З Додаткової угоди №2088 від 06.11.2025 та Акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору №5 від 02.12.2024, підписаного 06.11.2025, слідує, що сторони договору підтверджують надання правничої допомоги на суму 5 000, 00 грн у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №721968123 від 09.04.2025, укладеним з ОСОБА_1 . 
Також позивачем суду наданий ордер на надання правничої допомоги адвокатом Колінько А., виданий АДВОКАТСЬКИМ ОБЄДНАННЯМ «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ», та платіжна інструкція кредитового переказу №107 від 06.11.2025, якою підтверджується оплата послуг за надання правової допомоги згідно з договором №5 від 02.12.2024 та додаткової угоди №2088 від 06.11.2025. 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні та достатні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення коштів за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, в зв`язку з чим представник позивача участь в судовому засіданні не приймав; в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, сформована Верховним Судом; обсяг досліджених доказів є невеликим. 
У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, розрахунок заборгованості не виконував. Суд вважає, що не можуть бути віднесені до правничої допомоги друк та належне засвідчення копії письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих документів до суду, така робота має допоміжний технічний характер та не потребує спеціальних юридичних знань.
Суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви не є занадто великими та складними, позов судом задоволений частково. Також суд зазначає, що враховуючи малозначність справи заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн є неспівмірним із ціною позову. 
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 200, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи, ціні позову, частковому задоволенню позовних вимог та виконаній адвокатом роботі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 896, 05 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (36, 99%). Оплата судового збору в сумі 2 422, 40 підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу №2768 від 20.11.2025 (а.с.9).
Керуючись статтями 512, 514, 525, 526, 530, 639, 610, 611,1048-1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором № 721968123 від 09.04.2025 у сумі 11 448 (одинадцять тисяч чотириста сорок вісім) грн 00 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» судовий збір у сумі 896, 05 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 200, 00 грн. 
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складений 16.07.2026.
Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», ЄДРПОУ 39700642, адреса: 14017, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Жабинського, буд.13.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя    Олена БЕРЕЗОВСЬКА