КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1720/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач:  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач: військова частина НОМЕР_2  ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , через адвоката Гуцул М.С., звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з березня 2022 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у складі військової частини НОМЕР_4 на посаді водія вантажного автомобіля. У період з травня 2022 року по квітень 2024 року він був відряджений до військової частини НОМЕР_5 (47 арсенал) та виконував бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Втім військова частина НОМЕР_4 відмовила позивачу у видачі довідки, необхідної для отримання ним статусу учасника бойових дій згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Позивач вказує, що його безпосередня участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань підтверджується бойовими розпорядженнями, посвідченнями про відрядження, витягом із журналу бойових дій, показаннями свідків. З цих підстав представник позивача просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо нескладення та невидачі йому довідки про безпосередню участь у період з 02.05.2022 року по 05.11.2023 року у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 видати йому таку довідку.
Ухвалою судді від 21.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що не може надати довідку про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, через відсутність документів, які підтверджують участь позивача у таких заходах саме у районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Представник позивача подала відповідь на відзив з тими ж доводами і аргументами, які наведені у позовній заяві. 
Відповідач подав заперечення та вказав, що не має обов`язку складати запитану довідку, оскільки згідно з дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 це відноситься до повноважень військової частини, до якої був відряджений військовослужбовець. 
Ухвалою від 14.09.2026 року суд замінив відповідача на його правонаступника – військову частину НОМЕР_2 . 
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини. 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року введено воєнний стан, який досі триває.
ОСОБА_1 у березні 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації та проходив її складі військової частини НОМЕР_4 на посаді водія автомобільного взводу автомобільної роти.
Відповідно до розпорядження Командувача Сил логістики Збройних Сил України №370/2413дск від 02.05.2022 року, посвідчень про відрядження №184 від 02.05.2022 року, №336 від 30.09.2023 року, №436 від 30.09.2023 року, наказів командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №62 від 02.05.2022 року, №283 від 30.09.2023 року, №364 від 19.12.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 був направлений у відрядження до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) з метою переміщення військового майна. 
Він перебував у таких відрядженнях з 02.05.2022 року по 14.09.2023 року, з 20.09.2023 року по 23.11.2023 року та у ці періоди підпорядковувався командуванню військової частини НОМЕР_5 , зокрема командиру автомобільної роти підвозу боєприпасів.
Наказом Командувача Сил логістики Збройних Сил України №89-РС від 07.10.2024 року (по особовому складу), наказом командира військової частини НОМЕР_4 №300 від 14.10.2024 року (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку на підставі пп."б" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) та 14.10.2024 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 .
У грудні 2024 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_4 із заявою від 12.12.2024 року про видачу йому довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
Військова частина НОМЕР_4 надала позивачу відповідь від 26.12.2024 року про те, що не може надати таку довідку через відсутність документів, які підтверджують перебування позивача у точно визначених районах ведення воєнних (бойових) дій. За час відрядження від військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) такі документи до військової частини НОМЕР_4 не надходили.
Згодом військова частина НОМЕР_4 надала позивачу відповідь від 16.01.2025 року про те, що у наданих документах (витягах із журналів бойових дій) відсутня прив`язка розташування ПАС до населеного пункту або територіальної громади, на території яких виконувалися бойові завдання, що унеможливлює встановлення районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених наказами Головнокомандувача Збройних Сил України. Тому військова частина НОМЕР_4 направила до військової частини НОМЕР_5 запит про надання необхідних документів із зазначенням адміністративного району. 
Пізніше військова частина НОМЕР_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надала позивачу відповідь від 28.01.2025 року про те, що підстави для видачі довідки про безпосередню участь у бойових діях відсутні, оскільки згідно із співдоповіддю командира військової частини НОМЕР_4 підтверджуючі документи про участь ОСОБА_1 у бойових діях відсутні, у зв`язку з тим, що він був відряджений до військової частини НОМЕР_5 . Згідно із співдоповіддю командира військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 не брав безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в районах, де велися воєнні (бойові) дії, що визначалися щомісяця наказами Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій", у складі військової частини НОМЕР_5 .
Не погоджуючись із такими відповідями, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року №3551-XII (надалі – Закон №3551-XII) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 5 Закону №3551-XII визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
У пунктах 1 - 25 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII наведено перелік осіб, які належать до учасників бойових дій. Зокрема, учасниками бойових дій визнаються:
19) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь:
- в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, 
- у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, 
- у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.
Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг" подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.
У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).
Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.
Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій. 
У статті 6-1 Закону №3551-XII наведені особливості набуття статусу учасника бойових дій у період дії воєнного стану в районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях: 
У період дії воєнного стану під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 цього Закону (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), які брали участь у виконанні бойових (службових, спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях, статус учасника бойових дій надається незалежно від тривалості виконання таких завдань на підставі відомостей, що підтверджують виконання особою таких завдань (далі - Відомості), у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та з урахуванням положень цієї статті.
Уповноважені особи військових частин зобов`язані в п`ятиденний строк з дня початку виконання бойового наказу (розпорядження) внести Відомості до Реєстру. У разі неможливості внесення Відомостей до Реєстру уповноважені особи військових частин надають такі Відомості у той самий строк у порядку, визначеному актами центральних органів виконавчої влади, при яких утворюються комісії, до уповноваженого підрозділу, що забезпечує роботу комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, органу військового управління за підпорядкованістю, який зобов`язаний внести їх до Реєстру в п`ятиденний строк з дня отримання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відомості зберігаються у відокремленому програмному модулі Реєстру.
Якщо Відомості, які вносяться до Реєстру, відповідають умовам та критеріям, визначеним Кабінетом Міністрів України, статус учасника бойових дій надається в автоматичному режимі засобами Реєстру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо Відомості, які вносяться до Реєстру, не відповідають умовам та критеріям, визначеним Кабінетом Міністрів України, то статус учасника бойових дій надається комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на підставі витребуваних (отриманих) в уповноваженого органу або особи відповідних Відомостей (документів) у рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Для отримання публічних (електронних публічних) послуг інформація про статус учасника бойових дій отримується та/або підтверджується за допомогою Реєстру відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг".
Контроль за наданням статусу учасника бойових дій через Реєстр здійснюється міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (надалі - Порядок №413), який містить такі норми:
1. Цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Адміністративні акти, процедура прийняття яких визначається цим Порядком, приймаються з дотриманням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, установлених Законом.
2. У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:
2) заявник - особа, зазначена у пунктах 19 - 21, 25 частини першої статті 6 Закону, її законний представник або уповноважена особа, яка звертається за наданням статусу учасника бойових дій, або відносно якої командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) подано документи для надання статусу учасника бойових дій;
4) надання статусу учасника бойових дій - публічна (електронна публічна) послуга, що надається комісією (міжвідомчою комісією) за заявою, поданою в паперовій або електронній формі, або на підставі документів, поданих командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу), за результатами розгляду якої (яких) приймається рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
4. Підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є:
4) для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Для заявників з числа осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 7.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
5. Для надання статусу учасника бойових дій документи подаються:
1) командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації;
8. Для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7.
11. Для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву.
Заява може подаватися:
у паперовій формі за формою згідно з додатком 8:
безпосередньо комісії (міжвідомчій комісії), у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку;
через центр (заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону);
в електронній формі заявниками з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Реєстру.
14. До заяви в електронній формі додаються за наявності електронні копії оригіналів паперових документів, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 4 цього Порядку, шляхом їх завантаження заявником для подальшого опрацювання комісією.
У разі відсутності документів, передбачених підпунктами 1 - 4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями у порядку, передбаченому пунктом 22 цього Порядку.
19. Рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається:
комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону;
Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджуються відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в підпункті 3 пункту 2 цього Порядку.
20. Комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.
22. У разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями, утвореними міністерствами, центральними органами виконавчої влади чи іншими державними органами, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення).
Командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані надати комісії запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їх відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту.
23. Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відповіді на запит приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.
24. Комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку;
3) подання недостовірної інформації;
4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку.
У разі усунення виявлених підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій заявник або уповноважена особа може повторно ініціювати винесення питання про надання зазначеного статусу (за процедурою, визначеною цим Порядком) на розгляд комісії шляхом подання заяви до керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, в якому утворено комісію.
Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.
У додатку 6 до Порядку №413 наведена форма Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, яка передбачає, що у ній зазначається конкретний період участі особи у відповідних заходах, а також місце (найменування областей, районів, населених пунктів), де особа перебувала під час такої участі. у яких особа перебувала під час участі у відповідних заходах. При цьому у графі "Підстава" має бути зазначено назву, дату реєстрації та реєстраційний номер (індекс) не менш як одного документа, який підтверджує безпосередню участь особи у відповідних заходах. До таких документів форма довідки прямо відносить, зокрема, бойові донесення, журнали бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтові журнали, польотні листи, книги служби, накази про залучення до таких заходів, відомості про виконання розвідувальних заходів або довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю внаслідок війни).
Наказом Міністерства оборони України від 10.11.2022 року №369 затверджене Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років, яке містить такі норми:
1. Комісії утворюються:
- у Міністерстві оборони України - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років;
- у Генеральному штабі Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - Адміністрація Держспецтрансслужби), військових частинах НОМЕР_7 , А3771, НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях "Північ", "Південь", "Схід" та "Захід" (далі - оперативні командування) - з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - Комісії).
14. Комісії: 
2) для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розглядають документи (заяву), які подаються командирами (начальниками) військових частин (органів, підрозділів) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій або самостійно заявниками (законними представниками або уповноваженими особами).
Заява до Комісії може подаватися:
- у паперовій формі за формою згідно з додатком 8 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку;
- в електронній формі громадянином України засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Єдиного державного реєстру ветеранів війни (далі - Реєстр) - громадянином України (за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків).
У разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених в підпунктах 5 - 14 пункту 15 цього Положення, вони витребовуються Комісіями у підпорядкованих військових частинах (органах, підрозділах), установах та закладах, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення). Після отримання відповіді на запит Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій;
3) заслуховують (за потреби) пояснення осіб, які подали заяви (документи), свідків, досліджують інші докази особистої участі заявника в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (сил);
4) у місячний строк із дня надходження документів (заяви) приймають рішення щодо надання (відмови в наданні) статусу учасника бойових дій, учасника війни, про що повідомляють особу:
шляхом надсилання повідомлення на електронну (поштову) адресу, зазначену в документах (заяві), що подана в паперовій формі;
засобами Порталу Дія або засобами Реєстру (у разі подання заяви в електронній формі);
5) проводять засідання не рідше ніж один раз на місяць (за наявності документів).
15. Комісії приймають рішення про визнання осіб учасниками бойових дій на підставі таких документів:
13) для військовослужбовців, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва), - довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
До зазначеної довідки за власним бажанням особою можуть додаватись інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання особою особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, серед них:
витяги (копії) бойових донесень;
витяги (копії) з журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки);
витяги (копії) з вахтових журналів;
копії польотних листів;
довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва);
копії рапортів командирів підрозділів (груп), екіпажів кораблів (катерів, суден забезпечення, літаків, вертольотів) про виконання бойових (службових) завдань (знищення, захват техніки або живої сили противника);
витяги з наказів Генерального штабу Збройних Сил України, командирів (начальників) органів військового управління, військових частин (органів, підрозділів), установ та закладів, Командувача об`єднаних сил, командувачів угруповань військ, командирів оперативно-тактичних угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів виконання бойових (службових) завдань;
витяги з наказів (по стройовій частині) командирів (начальників) органів військового управління, військових частин (органів, підрозділів), установ та закладів угруповань про прибуття (вибуття) до (з) районів виконання бойових (службових) завдань;
документи про направлення у відрядження до (з) районів виконання бойових (службових) завдань та інші.
18. Комісія відмовляє особі в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни;
2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 15 цього Положення;
3) подання недостовірної інформації;
4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у виконанні бойового (службового) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями.
У разі усунення виявлених підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій особам:
які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та тим, які виконували бойове (службове) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями, - питання про надання зазначеного статусу може повторно вноситися на розгляд відповідної Комісії за рішенням Міністра оборони України чи іншого керівника органу військового управління, військової частини, де утворена така Комісія.
20. Документи, які подаються на розгляд Комісій, готують відповідні підрозділи служб персоналу (кадрових центрів) або підрозділи соціального забезпечення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи особисто заявник.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про оборону":
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
В Інструкції з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затвердженій наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 року №363, зазначено, що Журнал бойових дій – звітно-інформаційний документ, що входить до складу бойових документів, в якому відображаються підготовка і хід бойових дій. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 року №1208 затверджено Порядок логістичного забезпечення сил оборони під час виконання завдань з оборони держави, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, який містить такі норми: 
1. Цей Порядок визначає механізм планування та організації логістичного забезпечення визначеного складу військ (сил, органів) Збройних Сил, а також інших утворених відповідно до законів військових формувань (Національної гвардії, Держспецтрансслужби), правоохоронних (СБУ, Держприкордонслужби, Національної поліції, Управління державної охорони) та розвідувальних органів, Держспецзв`язку, ДСНС, інших складових сил безпеки, які в установленому порядку і на умовах, визначених законодавством, залучаються до виконання завдання з оборони держави, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності у складі сил оборони (далі - складові сил оборони).
2. Терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
- логістичне забезпечення - комплекс заходів із: планування логістичного забезпечення; визначення потреб в озброєнні, бойовій (військовій та спеціальній) техніці, спеціальних і транспортних засобах (далі - озброєння, військова та спеціальна техніка), матеріально-технічних засобах та послугах; проектування, розроблення (модернізація та модифікація) озброєння, військової та спеціальної техніки та матеріально-технічних засобів, їх закупівлі, постачання, зберігання, ремонту, технічного обслуговування, контролю експлуатації (використання); реалізації, списання та утилізації надлишкового озброєння, військової та спеціальної техніки і матеріально-технічних засобів; планування та здійснення військових перевезень усіма видами транспорту; закупівлі робіт і послуг лазне-прального та торговельно-побутового обслуговування; організації харчування; розквартирування військ (сил, органів); закупівлі або будівництва, технічного обслуговування, експлуатації об`єктів військової інфраструктури;
- матеріально-технічні засоби - ракети, боєприпаси, військово-технічне майно, паливо, пальне, спеціальні рідини, продовольство, речове, медичне та інше майно, крім нерухомого, які необхідні для забезпечення складових сил оборони під час виконання ними завдання з оборони держави, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності;
- органи управління логістичним забезпеченням - органи військового управління (органи управління) Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів, Держспецзв`язку, ДСНС, на які до наданих законодавством повноважень покладені завдання з логістичного забезпечення;
- сили і засоби логістичного забезпечення - арсенали, бази, центри забезпечення, склади, автомобільні та ремонтно-відновлювальні військові частини (підрозділи) Збройних Сил, інших складових сил оборони, які призначені для утримання запасів озброєння, військової та спеціальної техніки, матеріально-технічних засобів, їх підвезення, технічного обслуговування і ремонту.
3. Логістичне забезпечення сил оборони під час виконання ними завдання з оборони держави, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності (далі - застосування) організовується і здійснюється безперервно з метою задоволення потреб складових сил оборони в озброєнні, військовій та спеціальній техніці, матеріально-технічних засобах, послугах та створення сприятливих умов для виконання ними завдань з оборони держави.
6. Виконання завдань логістичного забезпечення сил оборони під час їх застосування здійснюється в єдиній системі логістичного забезпечення, яка включає органи управління логістичним забезпеченням, підпорядковані ним сили і засоби логістичного забезпечення Збройних Сил та інших складових сил оборони, які в установленому порядку передано до складу сил оборони.
7. Загальне управління системою логістичного забезпечення сил оборони під час їх застосування здійснюється Генеральним штабом Збройних Сил, який відповідно до наданих законодавством повноважень здійснює безпосереднє військове керівництво силами оборони.
Безпосереднє управління логістичним забезпеченням сил оборони під час їх застосування відповідно до наданих законодавством повноважень здійснюється відповідним органом військового управління Збройних Сил, до повноважень якого належать питання організації логістичного забезпечення, командувачами відповідних угруповань сил оборони, а також керівниками відповідних центральних органів виконавчої влади, органів військового управління (органів управління), сили і засоби яких виконують специфічні завдання в інтересах створених угруповань сил оборони, але не увійшли до їх складу.
18. Обсяги військових перевезень в інтересах сил оборони під час їх застосування, черговість та терміновість військових перевезень встановлює Генеральний штаб Збройних Сил.
Згідно з пунктом 145 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) зокрема з метою: участі у заходах, пов`язаних із підготовкою військ (сил); забезпечення охорони, супроводження і доставки військових вантажів, озброєння, військової техніки та інших матеріальних засобів; виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях. 
Військовослужбовці направляються у відрядження за рішенням командирів (начальників) військових частин або старших командирів (начальників), про що видається наказ командира (начальника) військової частини по стройовій частині.
Військовослужбовцям, які направляються у відрядження, видається посвідчення про відрядження встановленого зразка.
Військовослужбовці після прибуття до пункту відрядження зобов`язані в установлений строк з`явитися до посадової особи, в розпорядження якої вони відряджені, повідомити командування своєї військової частини про прибуття, стати в установленому порядку на облік і виконувати поставлені завдання.
Наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 року №105, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.03.2017 року за №364/30232, затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, яка містить такі норми:
1. Ця Інструкція визначає особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України та механізм відшкодування витрат на відрядження.
2. Відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).
3. Рішення про направлення військовослужбовців у відрядження (за наявності бюджетних асигнувань) та відшкодування витрат на відрядження приймають:
- в апараті Міністерства оборони України - Міністр оборони України, перший заступник Міністра оборони України, заступник Міністра оборони України, державний секретар Міністерства оборони України, керівник структурного підрозділу Міністерства оборони України;
- в органах військового управління, безпосередньо підпорядкованих Головнокомандувачу Збройних Сил України, - Головнокомандувач Збройних Сил України, заступник Головнокомандувача Збройних Сил України, керівник органу військового управління, безпосередньо підпорядкованого Головнокомандувачу Збройних Сил України;
- у Генеральному штабі Збройних Сил України - начальник Генерального штабу Збройних Сил України, заступник начальника Генерального штабу Збройних Сил України, керівник структурного підрозділу Генерального штабу Збройних Сил України;
- в інших органах військового управління - керівник органу військового управління або його заступник;
- у з`єднанні - командир з`єднання або його заступник;
- у військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях - командир (начальник, керівник) військової частини (військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу, установи, організації).
Рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються:
пункт призначення;
найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець;
строк та терміни відрядження;
мета відрядження.
На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження.
4. Строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами).
8. На військовослужбовця, який перебуває у відрядженні, поширюється розпорядок дня (режим робочого часу) того органу військового управління, військової частини, установи, організації, підприємства, до якого він відряджений.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" установлено, що строк відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу та працівників, які в особливий період направляються в межах України в райони воєнних (бойових) дій для участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також здійснення заходів із забезпечення правопорядку на деокупованих територіях та на державному кордоні, не повинен перевищувати період здійснення таких заходів.
Відповідно до статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на період дії воєнного стану (особливого періоду): а) військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" від 28.06.2023 року №3161-IX установлено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:
- військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання, у період здійснення зазначених заходів (завдань) щомісячно виплачується додаткова винагорода від 30000 до 100000 гривень на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 4 пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі – постанова КМУ №168) на період воєнного стану: військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
У розділі XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 (надалі – Порядок №260, у редакції наказу від 25.01.2023 року № 44), передбачені особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану та установлено:
2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;
на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;
з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
3. Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
4. Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
5. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.
6. Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
7. Керівниками пунктів управління, управлінь (штабів) угруповань військ (сил), командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
Відповідно до пункту 18 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року №280 (надалі - Інструкція №280), копії документів, які посвідчують статус ветерана війни, довідки, яка є підставою для надання особі такого статусу, а також витяги (копії) з наказів, копії посвідчень про відрядження, витяги з бойових розпоряджень та інші документи, які дають право прийняти рішення про надання особі або позбавлення її такого статусу, підшиваються до особової справи військовослужбовця, яка зберігається та ведеться у військовій частині за місцем військової служби. 
Цей спір виник у зв`язку з відмовою військової частини НОМЕР_4 , у якій позивач свого часу проходив військову службу, скласти довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 - про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, необхідну для отримання позивачем статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII.
Позивач, обґрунтовуючи своє право на отримання такої довідки, пов`язує із його залученням у період дії воєнного стану до виконання бойових завдань із логістичного забезпечення Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Позивач стверджує, що він як водій неодноразово перевозив вантажним автомобілем засоби ураження (ракетно-артилерійське озброєння, боєприпаси) і доставляв їх до військових частин за напрямками Харківська, Донецька, Запорізька область, в зону проведення бойових дій, тобто виконував бойові (спеціальні) завдання з логістичного забезпечення під час заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Верховний Суд розглядав справу №200/7237/24 у подібних правовідносинам та у постанові від 17.02.2026 року навів такі правові позиції:
63. Законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів. Йдеться не про будь-яке виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, а про реальне та особисте залучення до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії, що за своїм змістом і характером передбачають підвищений рівень небезпеки для життя і здоров`я військовослужбовця. Виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися з такою безпосередньою участю.
При цьому, зміст поняття "безпосередня участь" підлягає системному тлумаченню у взаємозв`язку з нормативними актами, прийнятими на виконання Закону №3551-XII, які визначають порядок підтвердження такої участі та критерії її встановлення. У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII.
77. Довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 із відповідним змістом про участь особи у заходах, визначених пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII, є необхідною передумовою для позитивного вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій відповідною комісією. Водночас підстави внесення інформації до такої довідки та її зміст підлягають перевірці на відповідність вимогам законодавства, у тому числі в межах здійснення судового контролю за рішеннями суб`єктів владних повноважень.
Обов`язок командира (начальника) військової частини щодо подання такої довідки виникає лише за умови наявності підтверджених належними документами фактів безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Суд при цьому наголошує, що командир (начальник) військової частини, оформлюючи довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413, не здійснює оцінку доцільності чи обґрунтованості надання статусу учасника бойових дій, оскільки такі повноваження належать відповідній комісії. Його функція полягає у внесенні до довідки відомостей про участь військовослужбовця у відповідних заходах та оформленні її на підставі наявних документів, що підтверджують виконання завдань, передбачених пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII.
89. У своєму системному взаємозв`язку положення Закону №3551-XII, Порядку №413, постанови КМУ №168 та розділу XXXIV Порядку №260 формують узгоджену правову модель регулювання, відповідно до якої вирішальним критерієм для віднесення діяльності військовослужбовця до безпосередньої участі у бойових діях чи заходах із забезпечення національної безпеки і оборони є встановлення факту виконання ним бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
При цьому нормативне розмежування розмірів додаткової винагороди (100 000, 50 000 та 30 000 гривень) не має суто фінансового характеру, а залежить від фактичних обставин, інтенсивності та умов залучення військовослужбовця до виконання бойових (спеціальних) завдань, зокрема від характеру таких завдань і території їх здійснення. Виплата у розмірі 100 000 гривень поставлена у залежність від встановлення факту безпосередньої участі у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони за умови перебування в районах їх ведення. Натомість виконання бойових (спеціальних) завдань поза межами таких районів або здійснення завдань забезпечувального чи охоронного характеру, що зумовлює виплату додаткової винагороди у меншому розмірі (30 000 гривень), саме по собі не може розцінюватися як безпосередня участь у бойових діях.
90. Таким чином, лише сукупність установлених обставин щодо характеру виконуваних завдань, території їх здійснення та їх належного документального підтвердження відповідно до вимог законодавства є передумовою виникнення обов`язку щодо оформлення довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 і, відповідно, підставою для подальшого розгляду питання про надання статусу учасника бойових дій.
92. Сам факт запровадження воєнного стану на всій території України та його тривалий характер не є визначальним для оцінки участі особи в бойових діях. Правовий режим воєнного стану є загальнодержавним, однак райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються окремими рішеннями уповноважених суб`єктів та мають конкретний територіальний характер.
100. Відсутність установленого факту виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань у районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених відповідними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, а також відсутність у матеріалах справи інформації та документів, передбачених законодавством і локальними актами (бойових наказів, розпоряджень, доручень, рішень Головнокомандувача Збройних Сил України чи начальника Генерального штабу Збройних Сил України, які підтверджують перебування у складі діючих угруповань або в районах ведення бойових дій), виключає виникнення у відповідача обов`язку щодо оформлення та видачі довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413.
Суд установив, що позивач під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_17 автомобільний батальйон Сил логістики Збройних Сил України) у 2022 – 2023 роках був тимчасово відряджений до військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_18 арсенал Сил логістики Збройних Сил України) для виконання обов`язків військової служби, а саме для здійснення військових перевезень. 
47 арсенал Сил логістики Збройних Сил України був включений до складу угрупування сил і засобів логістичного забезпечення Збройних Сил України (розпорядження Командувача Сил логістики ЗСУ №370/ПУ/734ОКП від 16.02.2023 року) та виконував бойові розпорядження Генерального штабу ЗСУ з логістичного забезпечення, а саме щодо забезпечення сил оборони держави засобами ураження (№11152 від 04.02.2023 року, №11203 від 06.02.2023 року, №12269 від 12.03.2023 року, №12244 від 11.03.2023 року, №12525 від 22.03.2023 року, №12880 від 29.03.2023 року, №13142 від 06.04.2023 року, №13449 від 15.04.2023 року, №13861 від 27.04.2023 року, №14834 від 23.05.2023 року, №15704 від 15.06.2023 року, №16181 від 29.06.2023 року, №16627 від 11.07.2023 року, №16798 від 17.07.2023 року, №17087 від 26.07.2023 року, №17402 від 05.08.22023 року, №18099 від 28.08.2023 року, №18459 від 05.09.2023 року, №19397 від 04.10.2023 року, №19949 від 21.10.2023 року, №20160 від 27.10.2023 року, №20422 від 04.11.2023 року). 
На виконання цих розпоряджень начальник 47 арсеналу (командир військової частини НОМЕР_5 ) видавав бойові розпорядження "Про здійснення заходів із логістичного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави силами та засобами НОМЕР_18 арсеналу Сил логістики Збройних Сил України" про виконання особовим складом 47 арсеналу та приданими підрозділами бойових завдань по забезпеченню військ (Сил) оборони держави засобами ураження, зокрема з доставки і перевезення засобів ураження до угрупувань військ (сил) Сил оборони держави у визначені райони.
До бойових розпоряджень начальника 47 арсеналу №338 л/з дск від 07.02.2023 року, №371 л/з дск від 13.03.2023 року, №382 л/з дск від 23.03.2023 року, №389 л/з дск від 30.03.2023 року, №397 л/з дск від 07.04.2023 року, №406 л/з дск від 16.04.2023 року, №418 л/з дск від 28.04.2023 року, №445 л/з дск від 24.05.2023 року, №469 л/з дск від 26.06.2023 року, №483 л/з дск від 30.06.2023 року, №495 л/з дск від 12.07.2023 року, №501 л/з дск від 18.07.2023 року, №510 л/з дск від 27.07.2023 року, №520 л/з дск від 06.08.2023 року, №543 л/з дск від 29.08.2023 року, №551 л/з дск від 06.09.2023 року, №580 л/з дск від 05.10.2023 року, №597 л/з дск від 22.10.2023 року, №603 л/з дск від 28.10.2023 року, №611 л/з дск від 05.11.2023 року включений водій військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , який був підпорядкований командиру автомобільної роти підвозу боєприпасів. 
На підставі вказаних бойових розпоряджень Генерального штабу ЗСУ та наказів по стройовій частині командир військової частини НОМЕР_5 видавав водію ОСОБА_1 посвідчення про відрядження, мета відрядження – виконання бойового завдання. В окремих посвідченнях про відрядження зазначені пункти призначення (зокрема населені пункти в Харківській, Донецькій, Запорізькій областях) та найменування військових частин, в інших – такі не зазначені. 
Згідно з журналами бойових дій військової частини НОМЕР_5 водій військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 залучався до виконання бойових завдань з логістичного забезпечення Сил оборони держави (перевезення військових вантажів до військових частин), про що свідчать записи у цих журналах за 07.04.2023 року, 16.04.2023 року, 28.04.2023 року, 24.05.2023 року, 16.06.2023 року, 23.06.2023 року, 30.06.2023 року, 12.07.2023 року, 18.07.2023 року, 27.07.2023 року, 06.08.2023 року, 19.08.2023 року, 06.09.2023 року, 05.10.2023 року, 22.10.2023 року, 05.11.2023 року.
Наведені документи доводять, що позивач упродовж 2023 року, будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_5 (яка є арсеналом – базою зберігання боєприпасів Збройних Сил України), неодноразово виконував бойові завдання із логістичного забезпечення - перевезення засобів ураження (озброєння та боєприпасів) до військових частин, зокрема тих, які вели воєнні (бойові) дії. Пунктами призначення були ПАС військових частин, тобто польові артилерійські склади - тимчасові логістичні об`єкти, призначені для зосередження, зберігання та видачі боєприпасів безпосередньо в районах ведення бойових дій. На відміну від стаціонарних баз, такі склади мають бути розгорнуті оперативно та за потреби швидко змінити дислокацію, і не прив`язані до конкретного населеного пункту.
Облік безпосередньої участі позивача у виконанні бойових завдань щодо перевезення засобів ураження до пунктів призначення, а також належне оформлення відповідних бойових та звітних документів (бойових розпоряджень, журналів бойових дій, посвідчень про відрядження, накладних на перевезення вантажу, актів приймання-передачі військового майна тощо) покладалося на військову частину НОМЕР_5 , до якої тимчасово був відряджений позивач. За чинними на той час нормами пункту 6 Порядку №413 командир цієї військової частини був зобов`язаний у місячний строк з дня участі позивача у виконанні бойових завдань подати на розгляд комісії Міноборони довідку за формою згідно з додатком 6 та інші документи, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій. 
Втім тоді ні військова частина НОМЕР_5 (до якої позивач був відряджений для виконання бойових завдань), ні військова частина НОМЕР_4 (місце штатної служби позивача) не оформили позивачу довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413. 
Воднораз, військова частина НОМЕР_5 на виконання пунктів 5, 7 розділу XXXIV Порядку №260 складала та направляла до військової частини НОМЕР_4 довідки про виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань за формою додатку №1 до доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29. На підставі цих довідок у 2023 році військова частина НОМЕР_4 (у якій позивач тоді перебував на грошовому забезпеченні) нараховувала, а військова частина НОМЕР_19 (у якій військова частина НОМЕР_4 тоді перебувала на фінансовому забезпеченні) виплачувала ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань. 
Така додаткова винагорода виплачувалася позивачу відповідно до пункту 1-1 постанови КМУ №168 та розділу XXXIV Порядку №260 як військовослужбовцю, який під час дії воєнного стану виконував бойові (спеціальні) завдання із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями (абзац 18 пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 у редакції, яка діяла у 2023 році).
Наведене свідчить про те, що позивач у 2023 році як військовослужбовець Збройних Сил України брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у тому числі перебуваючи у районах ведення воєнних (бойових) дій.
Факт невиплати позивачу у цей період додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. не спростовує його участі у таких заходах. Позивач не посилається на те, що він брав безпосередню участь саме у бойових діях, і не вимагає виплати йому збільшеної додаткової винагороди. 
Правовідносини щодо виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану та правовідносини щодо оформлення документів для надання статусу учасника бойових дій мають різні підстави, предмет і порядок нормативного регулювання. Факт виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100000 грн. не є передумовою для набуття такого статусу, оскільки такий пов`язується не лише з безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях на лінії бойового зіткнення, а й із виконанням інших бойових (спеціальних) завдань, необхідних для забезпечення функціонування військових підрозділів у районах ведення бойових операцій. 
Тож сама по собі невиплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100 000 грн. не спростовує відомостей, зафіксованих у бойових розпорядженнях і в журналі бойових дій, щодо безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, зокрема у забезпеченні бойової діяльності військ (сил) у районі бойових дій, що дає право для отримання такого статусу відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII. 
Чинне законодавство не містить вимог щодо мінімальної тривалості перебування військовослужбовця у районі бойових дій у період дії воєнного стану для набуття такого статусу та не передбачає строкових обмежень у зверненні за отриманням такого статусу, у тому числі після звільнення з військової служби. 
Суд відхиляє доводи військової частини НОМЕР_4 про відсутність у неї підтверджуючих документів, які є підставою для виготовлення довідки згідно з додатком 6 до Порядку №413, та зазначає, що такі документи складалися у військовій частині НОМЕР_5 , до якої був відряджений позивач. Це журнали бойових дій і бойові розпорядження за 2023 рік, які, як установив суд, містять інформацію про бойові завдання позивача (підвоз боєприпасів), періоди та території перебування позивача під час відповідних заходів. Такі документи військова частина НОМЕР_5 ще у січні 2024 року направила до військової частини НОМЕР_4 .
Те, що у наданих документах відсутні найменування конкретних адміністративних районів (населених пунктів), де здійснювалося розвантаження боєприпасів, що не дозволяє співставити їх з територіями (територіальними громадами у Харківській, Донецькій, Запорізькій областях), визначеними щомісячними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій", не може ставитися в провину позивачу, оскільки він не несе відповідальності за виконання військовими частинами встановлених процедур щодо оформлення та ведення службових і бойових документів. 
Порушення порядку оформлення бойових документів щодо безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, а також порушення процедури обміну відповідними документами між військовими частинами не впливають на об`єктивну дійсність, не спростовують участь позивача у таких заходах і не можуть бути підставами для відмови у складанні довідки згідно з додатком 6 до Порядку №413, необхідної для отримання статусу учасника бойових дій. 
Напрямок виконання бойового завдання з логістичного забезпечення сил оборони, пункт призначення (розвантаження боєприпасів), характер перевезення та його зв`язок із забезпеченням діючих угруповань військ можуть бути встановлені та перевірені на підставі сукупності документів, зокрема бойових розпоряджень, журналів бойових дій, наказів по стройовій частині, посвідчень про відрядження, накладних на перевезення військового майна, актів приймання-передачі та інших документів, що перебувають у розпорядженні військових частин. 
Відповідач не був позбавлений можливості витребувати, перевірити та зіставити зазначені документи з метою встановлення фактичних обставин виконання позивачем відповідних бойових завдань, у тому числі їх напрямку, періоду, місця виконання та зв`язку із забезпеченням діючих угруповань військ. 
Суд вважає, що відповідач за зверненням позивача від 12.12.2024 року безпідставно відмовив йому в оформленні такої довідки, що позбавляє його можливості подати документи на розгляд відповідної комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій. 
Саме ця Комісія уповноважена вирішувати питання про наявність підстав для надання особі статусу учасника бойових дій зокрема, передбачених у пункті 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII. Комісія розглядає заяви осіб, зазначених у цій нормі, перевіряє надані їй документи, вправі збирати і досліджувати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання військовослужбовцем бойових (службових) завдань у відповідні періоди та у відповідних районах ведення воєнних (бойових) дій. 
Закон прямо дозволяє подавати документи на розгляд Комісії особисто чи через представника, якщо командування не виконує цей обов`язок. Довідка згідно з додатком 6 до Порядку №413 є обов`язковим елементом процедури набуття статусу учасника бойових дій з підстав, наведених у пункті 19 частини 1 статті 6 Закону № 3551-XII.
Звернення за довідкою може відбутися у будь-який час, у тому числі після звільнення зі Збройних Сил України, у разі якщо особа набула право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження військової служби у період дії воєнного стану. 
При цьому Порядок №413 не ставить право особи на отримання відповідної довідки у залежність від того, яка саме військова частина первісно складала бойові документи. Вирішальним є встановлення факту безпосередньої участі військовослужбовця у відповідних заходах та наявність документів, які цей факт підтверджують. 
Положення Інструкції №280 прямо покладає на військову частину за місцем проходження військової служби військовослужбовця обов`язок щодо належного формування, ведення та зберігання в його особовій справі документів, які мають значення для вирішення питання про надання статусу ветерана війни, у тому числі статусу учасника бойових дій.
Суд відхиляє посилання відповідача на порядок оформлення довідки, передбачений дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, оскільки зазначене доручення регулює іншу процедуру - підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах для цілей виплати додаткової винагороди - та не визначає суб`єкта, уповноваженого на оформлення довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413.
У спірних правовідносинах первісний відповідач – військова частина НОМЕР_4 (військова частина за місцем штатної служби позивача) – допустила протиправну бездіяльність, яка полягала у невиконанні обов`язку щодо оформлення за зверненням позивача довідки за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413, незважаючи на наявність у її розпорядженні документів, що підтверджують участь позивача у відповідних заходах.
Військова частина НОМЕР_4 у вересні 2025 року була розформована і припинила діяльність, а її правонаступником стала військова частина НОМЕР_2 . 
Тож обов`язок виправити допущені порушення слід покласти на правонаступника – військову частину НОМЕР_2 та зобов`язати її скласти та видати позивачу відповідну довідку, врахувавши висновки суду у цій справі. 
Судові витрати сторони не понесли.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо нескладання довідки про безпосередню участь військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 скласти та видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413, врахувавши висновки суду у цій справі. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ