Справа № 302/1025/26 
Провадження № 2/302/633/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання – Бобонич Н. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина.
ОСОБА_2 за життя проживав у квартирі АДРЕСА_1 .
08 грудня 1995 року вказану квартиру було надано ОСОБА_2 згідно з рішенням адміністрації та профспілкового комітету заводу «Електрон» про розподіл квартир, затвердженим рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради народних депутатів від 08 грудня 1995 року № 65 «Про затвердження рішення адміністрації та профкому заводу «Електрон» про розподіл квартир».
ОСОБА_2 постійно проживав у зазначеній квартирі. На день його смерті разом із ним за цією адресою проживали та були зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , а також онуки спадкодавця – ОСОБА_3 , 2005 року народження, та ОСОБА_4 , 2017 року народження.
За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, у зв`язку з чим спадкування після його смерті здійснюється за законом.
Позивачка є дочкою померлого, а тому належить до спадкоємців першої черги за законом. Спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Дружина спадкодавця – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто раніше за спадкодавця.
Інша дочка спадкодавця – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із батьком на час відкриття спадщини не проживала та із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталася.
03 лютого 2026 року приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М. після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 09/2026.
01 липня 2026 року приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою для відмови стала відсутність правовстановлюючих документів на квартиру та відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про зареєстроване за спадкодавцем право власності на неї.
Відповідно до довідки Комунального підприємства «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» від 02 червня 2026 року № 204 право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру зареєстровано не було.
Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_1 та складається з двох житлових кімнат площею 16,30 квадратного метра та 16,83 квадратного метра, кухні площею 8,33 квадратного метра, коридору площею 7,35 квадратного метра, двох кладових площею 1,05 квадратного метра та 1,00 квадратного метра, вбиральні площею 1,70 квадратного метра, ванної кімнати площею 2,72 квадратного метра. Загальна площа квартири становить 55,28 квадратного метра, житлова площа – 33,13 квадратного метра. Квартира також обладнана лоджією площею 7,15 квадратного метра.
Відповідно до звіту про оцінку двокімнатної квартири, складеного Приватним підприємством «Експерт-Сервіс», її ринкова вартість станом на 20 березня 2026 року становить 317 657 гривень.
Посилаючись на те, що спадщину після смерті батька вона прийняла, однак через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 31 липня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21 серпня 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивачки – адвокат Гренджа В. Ю. – подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, у якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
08 вересня 2026 року представник позивачки подала до суду додаткові письмові докази: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань щодо Дочірнього підприємства «Міжгірський завод «Електрон» Відкритого акціонерного товариства «Концерн-Електрон», відповідь Міжгірської селищної ради на адвокатський запит та письмову заяву ОСОБА_6 .
Із поданої виписки вбачається, що Дочірнє підприємство «Міжгірський завод «Електрон» Відкритого акціонерного товариства «Концерн-Електрон» припинено 31 грудня 2009 року у зв`язку з визнанням його банкрутом.
З відповіді Міжгірської селищної ради від 04 вересня 2026 року вбачається, що відомості щодо видачі ОСОБА_2 ордера на квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на зазначену квартиру у селищній раді відсутні. Багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 на балансі Міжгірської селищної ради не перебуває.
ОСОБА_6 у поданій суду письмовій заяві підтвердила, що є дочкою померлого ОСОБА_2 та рідною сестрою позивачки. Зазначила, що спадщину після смерті батька не приймала, на спірну квартиру не претендує, проти задоволення позову не заперечує.
Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, у якій зазначено про відсутність заперечень щодо задоволення позову.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані докази відповідно до вимог статей 76–81, 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого відкрилася спадщина.
Позивачка ОСОБА_1 є його дочкою та належить до спадкоємців першої черги за законом.
На час відкриття спадщини позивачка постійно проживала разом із батьком у квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим спадщину після його смерті прийняла.
Інша дочка спадкодавця – ОСОБА_6 – спадщину не прийняла, на спірну квартиру не претендує та проти задоволення позову не заперечує.
Рішенням виконавчого комітету Міжгірської селищної ради народних депутатів від 08 грудня 1995 року № 65 затверджено рішення адміністрації та профспілкового комітету заводу «Електрон» про розподіл квартир, відповідно до якого ОСОБА_2 на сім`ю з чотирьох осіб було надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Після надання квартири ОСОБА_2 тривалий час безперервно проживав у ній та був зареєстрований за цією адресою з 05 липня 2000 року до дня смерті.
Разом із тим право власності на квартиру за ним у встановленому порядку зареєстровано не було, а правовстановлюючі документи на квартиру відсутні.
Підприємство, працівникові якого було розподілено квартиру, припинило свою діяльність у 2009 році у зв`язку з банкрутством. Відомості про видачу спадкодавцю ордера чи свідоцтва про право власності у Міжгірської селищної ради відсутні, а багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 на балансі селищної ради не перебуває.
01 липня 2026 року приватним нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру саме через відсутність правовстановлюючих документів та відомостей про державну реєстрацію права власності за спадкодавцем.
Оцінюючи встановлені обставини справи, суд виходить із такого.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права або інтересу, зокрема шляхом визнання права.
За змістом статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємців, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статей 1223, 1258, 1261 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом установленого законом строку не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Отже, позивачка є спадкоємицею першої черги за законом та належним чином прийняла спадщину після смерті батька.
Вирішуючи питання щодо спірної квартири, суд ураховує, що вона була надана ОСОБА_2 та його сім`ї на підставі рішення уповноважених на той час органів, після чого спадкодавець протягом тривалого часу безперервно проживав у ній і був зареєстрований за цією адресою до дня смерті.
При цьому матеріали справи не містять відомостей про належність квартири іншій фізичній чи юридичній особі або про заявлення будь-ким прав на неї. Міжгірська селищна рада права комунальної власності на спірну квартиру не заявляє та проти задоволення позову не заперечує.
Інша спадкоємиця першої черги – ОСОБА_6 – також на квартиру не претендує.
Таким чином, спір щодо права на зазначене майно між іншими особами відсутній.
Суд також ураховує, що після спливу значного часу з моменту надання квартири, припинення діяльності підприємства, яке здійснювало її розподіл, та відсутності відповідних документів у селищної ради відновити первинні документи, необхідні для нотаріального оформлення спадщини, позивачка об`єктивно не має можливості.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність його набуття не встановлена судом.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У цій справі така неможливість підтверджується постановою приватного нотаріуса від 01 липня 2026 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд бере до уваги правомірне надання квартири спадкодавцю та його сім`ї, тривале й безперервне проживання спадкодавця у ній, його постійну реєстрацію за цією адресою, проживання разом із ним позивачки, відсутність відомостей про права інших осіб на квартиру, відсутність спору між спадкоємцями та об`єктивну неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку.
Сукупність наведених обставин є достатньою для висновку про те, що право на спірну квартиру входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 та підлягає оформленню за позивачкою, яка цю спадщину прийняла.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 247, 258, 259, 263–265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 16, 328, 392, 1216–1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , у порядку спадкування за законом після смерті її батька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляд справи здійснювався без повідомлення чи виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, передбачених законом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Пухальський С. В.