Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 р. Справа № 520/15808/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: головний державний виконавець Антосік Ірина Олегівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: головний державний виконавець Антосік Ірина Олегівна, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Антосік Ірини Олегівни щодо повернення без прийняття до виконання виконавчого листа №520/3342/26, виданого 01.06.2026 року Харківським окружним адміністративним судом;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.06.2026 року, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Антосік Іриною Олегівною щодо виконавчого листа № 520/3342/26, виданого 01.06.2026 року Харківським окружним адміністративним судом.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.06.2026 року, винесене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Антосік Іриною Олегівною щодо виконавчого листа № 520/3342/26, виданого 01.06.2026 року Харківським окружним адміністративним судом є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі в порядку статті 287 КАС України з викликом сторін в судове засідання. 
Ухвалою суду залучено в якості другого відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, код ЄДРПОУ 45752470) по даній справі. Запропоновано надати відзив на позов.
Копії ухвал про відкриття провадження та про залучення другого відповідача було надіслано учасникам справи до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів.
Представником Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов з доданими документами, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що на примусове виконання до відділу надійшов виконавчий лист по справі № 520/3342/26 виданий 01.06.2026 Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 за період з 03.12.2025 по 26.01.2026 у сумі 139 794,91 грн., з відрахуванням податків та обов`язкових платежів. Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Вищенаведена норма підтверджується вимогами ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Згідно ч. 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Враховуючи вищевикладене, відділ примусового виконання рішень не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення примусових дій з виконання виконавчого листа по справі № 520/3342/26.
Через систему "Електронний суд" позивачем надіслано відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.
Представником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надано, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.
Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи правом подачі пояснень не скористався.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином у відповідності до вимог КАС України. 
Позивач просив суд здійснювати розгляд даної справи без його участі за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч.3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи зазначені вище положення, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2026 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання рішення, в якій просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 520/3342/26, виданого Харківським окружним адміністративним судом, про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ОСОБА_1 за період з 03.12.2025 по 26.01.2026 у сумі 139 794,91 грн., з відрахуванням податків та обов`язкових платежів, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником Військова частина НОМЕР_1 .
Розглянувши заяву щодо примусового виконання виконавчого листа № 520/3342/26, виданого Харківським окружним адміністративним судом, на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 08.06.2026 повернуто виконавчий документ № 520/3342/26 без прийняття до виконання.
З посиланням на ч.2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", розділ І ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», постанову КМУ №845 від 03.08.2011 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" в повідомленні державним виконавцем зазначено, що ОСОБА_1 необхідно самостійно звернутися з відповідною заявою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів разом з виконавчим документом.
Тобто, за висновками державного виконавця, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Суд не погоджується з такими висновками державного виконавця, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.
Згідно довідки № 243/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою та за своєю організаційно-правовою формою зареєстрований як державна організація (установа, заклад).
Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган;
державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);
юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Отже, державна організація (в даному випадку, Військова частина НОМЕР_1 ) є державним підприємством в розумінні ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», в даному випадку повинна бути застосована частина 1 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до якої виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
Отже, в даному випадку виконавець повинен був керуватися вимогами статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 520/3342/26 та відкрити виконавче провадження, і лише у разі, якщо протягом 6 місяців рішення суду не буде виконано органом ДВС, керівник відповідного органу ДВС у десятиденний строк самостійно передає документи до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виплати коштів за рахунок бюджетної програми (ч. 2, 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).
У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що згідно ч. 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Враховуючи вищевикладене, відділ примусового виконання рішень не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження та проведення примусових дій з виконання виконавчого листа по справі № 520/3342/26.
Разом з тим, суд не приймає до уваги такі посилання представника відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки це не було підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 08.06.2026, яким повернуто виконавчий документ № 520/3342/26 без прийняття до виконання.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 132, 134, 139, 242-246, 250, 255-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: 61024, місто Харків, вул.Ярослава Мудрого, будинок 26, код ЄДРПОУ 45752470), відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, код ЄДРПОУ 45752470), третя особа: головний державний виконавець Антосік Ірина Олегівна (адреса: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 08.06.2026 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному ст. 297 КАС України.

Суддя О.В.Шевченко