30.06.26
33/812/289/26

Миколаївський апеляційний суд

Провадження № 33/812/289/26  Головуючий суду І інстанції
Категорія: ст. 173 КУпАП  суддя Волощук О.О. 
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року       м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,
за участю секретаря - Белорукової І.В. 
особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
захисника - Семенової С.М.

розглянула, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн. 

За постановою судді, відповідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 05.03.2026 р. о 10.00 год., знаходячись в сесійній залі Південноукраїнської міської ради по вул. Європейській 48, в м. Південноукраїнськ, образливо чіплявся до міського голови Онуфрієнка В.В., виражаючись до нього нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності просить постанову судді скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Вказує, що під час розгляду справи судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають зібраним у справі доказам. 
Зазначає, що протокол складено з грубими порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому невірно зазначено час, місце вчинення правопорушення (адреса), відсутні відомості про свідків, що свідчить про необ`єктивність складання матеріалів. 
Звертає увагу, що у протоколі відсутнє обґрунтування в чому полягало «образливе чіпляння» до потерпілого, та відсутній детальний опис об`єктивної сторони правопорушення, а за відсутності конкретики неможливо встановити чи мали його дії ознаки образливого чіпляння в розумінні ст.173 КУпАП.
Вказує, що, суд у даній справі був не вправі самостійно визначати, час, місце вчинення правопорушення, в чому саме полягало «образливе чіпляння», та додавати до фабули протоколу будь-які дії, які там не зазначені. 
Пояснює, що його дії були зумовлені незадоволенням через неправильну поведінку та бездіяльність міського голови, щодо проведення сесії, при цьому не були направлені на порушення громадського порядку і спокою громадян, а конфлікт виник на ґрунті особистих взаємовідносин. 
Наголошує, що слово «покидьок» не є нецензурною лайкою (матюком), тому вважає, що в його діях відсутня ознака «нецензурної лайки» як обов`язкового елемента дрібного хуліганства. Крім того, само по собі вживання нецензурної лайки не вказує на наявність хуліганського мотиву. 
Крім того, вказує, що судом в порушення закону не було розглянуто клопотання сторони захисту щодо допиту свідків, а відеозапис наявний в матеріалах провадження не є додатком до протоколу, не є належним та допустим доказом.
Зауважує, що нецензурної лайки він не вживав, образливого чіпляння не вчиняв, громадський порядок не порушував, та в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто дрібного хуліганства, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими доказами у їх сукупності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 05.03.2026 р. о 10.00 год., знаходячись в сесійній залі Південноукраїнської міської ради по вул. Європейській 48, в м. Південноукраїнськ, образливо чіплявся до міського голови ОСОБА_2 , виражаючись до нього нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Вказане підтверджується рапортом працівника поліції ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 12.03.2026 р., в якому зазначено, що о 13.19 год. до чергової частини ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з письмовою заявою звернувся міський голова Південноукраїнської міської ради, ОСОБА_2 про те, що 05.03.2026 р. о 10.00 год. на підставі розпорядження міського голови від 03.03.2026 р. № 49-р «Про перенесення 69 сесії Південноукраїнської міської ради VIII скликання» в сесійній залі планувалось проведення пленарного засідання сесії Південноукраїнської міської ради. Під час перебування в сесійній залі, депутат Південноукраїнської міської ради VIII скликання від Миколаївської територіальної організації політичної партії «Європейська солідарність» ОСОБА_1 почав перешкоджати йому, як міському голові, покинути сесійну залу у зв`язку з відсутністю кворуму для проведення 69 сесії Південноукраїнської міської ради, спочатку просто блокуючи шлях, а потім перейшов на особисті образи, використовуючи нецензурну лайку в громадському місці в присутності інших депутатів, керівників структурних підрозділів Південноукраїнської міської ради та виконавчого комітету, комунальних підприємств та мешканців громади.
Заявою ОСОБА_2 від 12.03.2026 р., про вчинення правопорушення та письмовими поясненнями до неї, відеозаписом на DVD-R диску з місця події, на якому зафіксовано факт викрикування ОСОБА_1 слів «покидьок», «гамно», які останній адресував міському голові ОСОБА_2 , факт перешкоджання ОСОБА_1 виходу міському голові ОСОБА_2 із сесійної зали міської ради шляхом загородження собою виходу з зали. Також зафіксована в неввічливій формі з підвищеним тоном розмова ОСОБА_1 з начальником поліції, в ході якої останній намагався владнати конфлікт.
Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження апеляційний суд вважає, що місцевий суд, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не містить чіткого зазначення місця події, а саме в якій сесійні залі відбулася подія, а також містить розбіжності у часі понад пів години, не спростовують обставин даної справи та не є підставою для закриття провадження.
Доводи апеляційної скарги про те що, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є неспроможними з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства відносять нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Іншими словами, дрібним хуліганством визнаються дії, що не мають ознак кримінально караного хуліганства. Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.
Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу - особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.
Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок. Для визначення поняття громадський порядок суд виходить із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та встановленої судової практики про те, що громадський порядок - це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад). Слід також зазначити, що хуліганством, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності. 
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. До таких місць можна віднести під`їзди житлових будинків, підземні переходи, ліфти, таксофони, заклади охорони здоров`я, навчальні та освітньо-виховні заклади, дитячі майданчики, спортивні майданчики та приміщення закритих спортивних споруд, громадський транспорт; стадіони, приміщення відкритих та закритих спортивних споруд, заклади громадського харчування, приміщення закладів культури, приміщення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; приміщення підприємств, установ та організацій всіх форм власності. Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та на вокзалів. Таким чином, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Щодо образливого чіпляння до громадян, то чіпляння - це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне загороджування виходу або проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, утримання дівчини з непристойною пропозицією та інші подібні дії. Для всіх подібних випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточуючих, прагнення нав`язати свою волю, а точніше - свавілля.
У даній справі образливе чіпляння знайшло своє підтвердження у формі навмисного загороджування виходу або проходу, що вбачається з долученого до протоколу відео, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 , який є депутатом, перешкоджає міському голові ОСОБА_2 вийти із сесійної зали, стоячи на проході до дверей, фактично загородивши вихід до дверей. А також грубе, образливе ставлення до оточуючих, що виражається у грубому викрикуванні образливих слів, зокрема слова «покидьок», «гамно», в громадському місці та у присутності громадян, що звичайно знижує рівень людського спілкування та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, ображає людську гідність.
Враховуючи викладене та наявні в матеріалах провадження докази, є безпідставними доводи апелянта, стосовного того, що ОСОБА_1 нецензурної лайки не вживав, образливого чіпляння не вчиняв, громадський порядок не порушував.
Місцевий суд в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
Усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення через відсутність належних та допустимих доказів, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. 
Суд апеляційної інстанції враховує практику ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 284, 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2026 року, відносно  ОСОБА_1 , - залишити без змін. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду    Н.В. Чебанова-Губарєва