ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. 	Справа № 520/31186/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Харківводоканал" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.04.26 по справі № 520/31186/25
за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" 
до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення № 14/4-3500 від 21.11.2025 про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем прийнято протиправне рішення №14/4-3500 від 21.11.2025 про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу. За доводами позивача, ухвалюючи оскаржуване рішення про стягнення податкового боргу з КП «Харківводоканал» Північне МУ ДПС ВПП припустив порушення приписів п.п. 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими унормовано, що тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких, станом на дату початку можливих бойових дій, є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2026 р. адміністративний позов Комунального підприємства "Харківводоканал" (вул. Конторська, буд. 90, м. Харків, 61052, ЄДРПОУ 03361715) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, буд. 30, м. Харків, 61052, ЄДРПОУ 44131658) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції при вирішені справи було неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи та дано неправильно тлумачення нормам що врегульовують дані правовідносини, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 у справі №520/31186/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Комунального підприємства "Харківводоканал" до Північного міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про скасування Рішення №14/4-3500.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що суд не взяв до уваги той факт, що ухвалюючи оскаржуване Рішення 14/4-3500 про стягнення з КП «Харківводоканал» податкового боргу, Північне МУ ДПС ВПП припустилося порушення приписів п.п. 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, відповідно до яких тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року щодо платників податків - суб`єктів господарювання, податкова адреса яких, станом на дату початку можливих бойових дій, є територією можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях.
Враховуючи, що податковий борг за Підприємством рахується на рівні грудня 2016 року (пеня), січня 2019 (взагалі заборгованість по деклараціям та податковим повідомленням - рішенням), то всі стягнуті за оскаржуваним Рішенням № 14/4-3500 повинні надійти в погашення податкового боргу саме цих періодів, що суперечить приписам п.п. 69.40 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.
Також зазначив, що ПК України встановлює два одночасно справедливі порядки погашення податкового боргу, один з яких (ст. 95 ПК України) стосується загального кола платників податків, а інший (ст. 96 ПК України) комунальних підприємств.
Контролюючим органом у відношенні Підприємства вже застосовані положення ст. 95.5 ПК України, оскільки на теперішній час є діючим Рішення Податкової, винесене із застосуванням спрощеної процедури ще у 2018 році (Рішення, від 05.12.2018 року №1 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платників податків додано до матеріалів справи), яке передбачає стягнення усієї суми податкового боргу за рахунок готівкових коштів КП «Харківводоканал». За вказаним Рішенням Контролюючим органом систематично здійснюється вилучення готівкових коштів з кас Підприємства. При цьому Позивач жодним чином не здійснює перешкод таким діям Північного МУ ДПС ВПП.
Також вважає, що КП «Харківводоканал» є підприємством, засновником якого є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, а все майно, яке знаходиться на балансі Підприємства відноситься до комунальної форми власності та підлягає розпорядженню у формі господарського відання. Такі особливості обумовлюють, що стягнення з нього податкового боргу має відбуватися виключно в порядку ст. 96 ПК України “Погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств”.
Вказує, що здійснення стягнень з рахунків Комунального підприємства "Харківводоканал" у банках в рахунок погашення податкового боргу може унеможливити поточну діяльність цього підприємства як об`єкту критичної інфраструктури, що призведе до зупинки об`єктів водопостачання та водовідведення.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що КП "Харківводоканал" (код ЄДРПОУ 03361715) зареєстроване у встановленому законом порядку Виконавчим комітетом Харківської міської ради як юридична особа та перебуває на обліку в Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків як платник податків.
Пунктами 1.2, 1.3 Розділу І Статуту Комунального підприємства "Харківводоканал", затвердженого заступником директора Департаменту економіки та комунального майна - начальника Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради та погоджено директором Департаменту комунального господарства Харківської міської ради, КП "Харківводоканал" належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Засновником підприємства є Харківська міська рада. Власником підприємства є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Підприємство як юридична особа, має відокремлене майно, яке передане йому засновником на праві господарського відання, самостійний баланс, поточні, валютні, та інші рахунки в установах банків, знак для товарів та послуг, фірмовий знак, круглу печатку та кутовий штамп зі своєю назвою та ідентифікаційним кодом (пункт 2.3 Статуту). Майно підприємства знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Харкова та закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Основні фонди передаються підприємству власником на підставі відповідного договору укладеного з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 5.2 Статуту).
Заступником начальника Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення № 14/4-3500 від 21.11.2025 щодо Комунального підприємства "Харківводоканал" (ЄДРПОУ 03361715) про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу, що виник та обліковується в платника податків у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених ним у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках. 
У вказаному рішенні зазначено, зокрема, відомості щодо суми непогашених зобов`язань держави перед платником податків: щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань - 0 грн, щодо бюджетного відшкодування ПДВ - 0 грн, усього - 0 грн, а також стосовно суми податкового боргу, що підлягає погашенню - 188 618,00 грн, з урахуванням непогашених зобов`язань держави - 188 618,00 грн.
Також згідно із рішенням до нього додається інформація про складові суми податкового боргу. Зокрема, Додаток до рішення містить інформацію про складові суми податкового боргу, в якому зазначено, що борг виник з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та відомості щодо документів, за якими виник та обліковується податковий борг, що підлягає погашенню:
- уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9219410713 від 01.06.2025, дата виникнення боргу - 25.07.2025, сума податкового боргу на дату виникнення - 10 782,00 грн, сума податкового боргу на дату рішення - 10 782,00 грн;
- податкова декларація № 9214329016 від 21.07.2025, дата виникнення боргу - 30.07.2025, сума податкового боргу на дату виникнення - 177 836,00 грн, сума податкового боргу на дату рішення - 177 836,00 грн.
Підсумок боргу, що виник на підставі зазначених документів - 188 618,00 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено протиправності рішення № 14/4-3500 від 21.11.2025 про стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу, а позивачем зазначених обставин не доведено.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пункт 57.1 статті 57 ПК України встановлює, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 ПК України.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Виходячи зі змісту пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
За визначенням пункту 95.4 статті 95 ПК України стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, контролюючий орган здійснює на підставі рішення суду у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 95.5 статті 95 ПК України вилучені відповідно до цієї статті готівкові кошти вносяться посадовою особою контролюючого органу до банку в день їх стягнення для перерахування до відповідного бюджету або до державного цільового фонду в рахунок погашення податкового боргу платника податків, а в разі використання платником податків єдиного рахунку - на такий рахунок, а у разі погашення податкового боргу з податку на додану вартість за задекларованими до сплати податковими зобов`язаннями за періоди, починаючи з 1 липня 2015 року, визначеними платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку, такі кошти вносяться на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Згідно з частиною другою пункту 95.5 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.
У таких випадках:
рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;
рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.
Статтею 96 ПК України врегульовано погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.
За змістом пункту 96.1. статті 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:
виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради (пп. 96.1.1.); затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу (пп. 96.1.2.); ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (пп. 96.1.3.); прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків (пп. 96.1.4.).
Згідно з пунктом 96.2 статті 96 ПК України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків (пп. 96.2.1.); досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету (пп. 96.2.2.); ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (пп. 96.2.3.); виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України (пп. 96.2.4.).
Відповідно до пункту 96.3. статті 96 ПК України відповідь щодо прийняття одного із зазначених у пунктах 96.1 та 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
Колегія суддів зазначає, що нормами Податкового кодексу України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме стягнення коштів, які перебувають у власності боржника (готівка, з рахунків/електронних гаманців), а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.
При цьому, слід враховувати, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, за відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, тобто в позасудовому порядку.
Нормами Податкового кодексу України також встановлено особливий порядок погашення податкового боргу державних підприємств (стаття 96 Податкового кодексу України), проте такі особливості не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначених статтею 95 Податкового кодексу України.
Тобто, особливості погашення податкового боргу державних та комунальних підприємств, що визначені статтею 96 Податкового кодексу України стосуються вже стадії коли контролюючим органом було виконано повний перелік дій, встановлених Податковим кодексом України щодо порядку стягнення податкового боргу, зокрема і в тому разі, коли сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного або комунального підприємства не покриває суму податкового боргу такого платника податків.
Таким чином, порядок погашення боргу, встановлений статтею 96 ПК України застосовується лише тоді, коли процедура стягнення боргу за рахунок коштів, які знаходяться у власності платника, та/або за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, передбачена статтею 95 Податкового кодексу України, з будь-яких причин, вказаних в законі, не вирішила проблему погашення боргу. 
Та обставина, що боржником є державне чи комунальне підприємство, не означає, що стягнення податкового боргу з такого платника податків має відбуватися виключно за особливою процедурою, передбаченою статтею 96 ПК України. А механізм, передбачений статтею 96 ПК України, є лише додатковим способом погашення податкового боргу такої категорії підприємств, оскільки держава або територіальна громада має певні права, інтереси та обов`язки щодо таких суб`єктів господарювання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.12.2024 по справі № 520/10042/23.
Отже доводи апеляційної скарги в цій частини не знайшли свого підтвердження під час перегляду судового рішення в судом апеляційної інстанції.
Щодо твердження позивача в частині застосування судом першої інстанції підпункту 69.40 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30 червня 2023 року № 3219 пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» доповнено підпунктом 69.40, за яким тимчасово з 1 серпня 2023 року контролюючі органи не здійснюють передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу заходи з погашення податкового боргу, що виник до 24 лютого 2022 року щодо платників податків, серед яких, суб`єкти господарювання, податкова адреса яких станом на дату початку можливих бойових дій є території можливих бойових дій, - до останнього числа місяця, в якому була припинена можливість бойових дій на відповідних територіях, а у випадку зміни платником податків місцезнаходження на іншу територію України - до дати проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією визначено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами та доповненнями), серед яких окремим рядком зафіксовано, що Харківська міська територіальна громада з 15 вересня 2022 року заходиться в зоні виникнення можливості бойових дій до невизначеного строку.
Сторонами не заперечується, що податкова адреса КП «Харківводоканал» знаходиться на території Харківської міської територіальної громади. 
Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, зокрема, додатком до спірного рішення, роздруківкою з ІКП ПДВ (ПН 3361715) борг виник у 2025 році, а саме: 25.07.2025 р. за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № 9219410713 від 01.06.2025 (10782,0 грн) та 30.07.2025 р. за Податковою декларацією № 9214329016 від 21.07.2025 (177836,0 грн).
З огляду на вказане, суд зазначає, що умови норми, закріпленої підпунктом 69.40 передбачають, що тимчасово не здійснюються заходи щодо погашення боргу, що виник до 24 лютого 2022 року. Водночас предметом судового розгляду в цій справі є податковий борг, який виник 25.07.2025 р. та 30.07.2025 р. відповідно.
Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Разом з тим, суд зазначає, що спрямування коштів у рахунок черговості погашення податкового боргу, не впливає на момент виникнення податкового боргу у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених у вказаних вище податковій декларації та уточнюючому розрахунку.
Суд зазначає, що в спорах щодо правомірності прийнятих згідно з пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення.
Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України знайшли відображення у постановах Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 805/1427/17, від 17.06.2021 у справі № 440/4736/19, від 16.01.2025 у справі №280/27/22, від 18.02.2025 у справі №440/8447/23.
У цих постановах Верховний Суд зазначав, що принцип правової визначеності як загальний правовий принцип поширюється, в тому числі на етап правозастосування. Органи державної влади повинні дотримуватися цього принципу та забезпечувати правову передбачуваність прийнятих ними рішень, що досягається, зокрема чіткістю визначення правового стану особи, якої стосується індивідуальний акт.
Отже, враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем було дотримано вимоги пункту 95.5 ПК України, під час прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим підстав для визнання його протиправним та скасування судом апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції, не встановлено. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт наявності податкового боргу підтверджується матеріалами справи та не спростований належними і допустимими доказами. Відтак, у контролюючого органу були наявні передбачені законом підстави для вжиття заходів, визначених пунктом 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.
Щодо посилання скаржника на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, суд зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Крім того, щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу через наявність рішення про стягнення боргу за рахунок готівки, суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено обмежень на прийняття контролюючим органом рішень щодо стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу та стягнення з позивача коштів за рахунок готівки.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківводоканал" - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 по справі № 520/31186/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова