"31" серпня 2026 р. Справа № 370/1510/26 
Провадження № 2/370/831/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 рік с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Макарів Київської області, в порядку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
19.05.2026 до суду через підсистему «Електронний суд», надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 21 646,00 грн за Договором № 565145-КС-002 про надання кредиту від 28.11.2025, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Бізнес Позика».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.11.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладений Договір № 565145-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0918, наданого позивачем на фінансовий номер позичальника +380992381124. Відповідно до Договору ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн шляхом їх переказу у безготівковій формі на вказаний відповідачем поточний (картковий) рахунок за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку і на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Кредит надано строком на 24 тижні. Відповідач свого зобов`язання за Кредитним договором №565145-КС-002 від 28.11.2025 не виконав, здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 6 480,00 грн. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору ТОВ «БІЗПОЗИКА» не нараховувало, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії договору не змінювалася. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 05.05.2026 утворилась заборгованість за Договором №565145-КС-002 про надання кредиту, з урахуванням додаткової угоди, в розмірі 21 676,00 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 9 820,00 грн; суми прострочених платежів по процентах – 8 248,80 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 325 ЦКУ – 3 607,20 грн. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Бізнес Позика" заборгованість за Договором №565145-КС-002 про надання кредиту від 28.11.2025 в розмірі 21 676,00 грн та судові витрати.
Ухвалою від 28.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
23.06.2026 відповідачем до суду скеровано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач з позовними вимогами не погоджується повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, вказуючи, що позивач заявляє до стягнення додатково 3 607,20 грн. на підставі ст. 625 ЦК України – інфляційні втрати на 3% річних. Однак, таке нарахування є незаконним подвоєнням відповідальності. Крім того, просить застосувати положення ст. 551 ЦК України та зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій у звязку з їх явною немпівмірністю із розміром завданих збитків.
26.06.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідача, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, детально та послідовно описує порядок укладання кредитного договору між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Звертає увагу суду на те, що наприкінці Кредитного договору та додаткової угоди у розділі «Реквізити та підписи сторін» наявна відмітка про підписання позичальником кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, представник позивача вважає правомірним встановлення обов`язку по сплаті процентів за користування кредитом у Кредитному договорі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 04.11.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 565145-КС-001 про надання кредиту.
Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн строком на 24 тижні, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Процентна ставка в день 1% фіксована. Термін дії договору до 21.04.2026, комісія за надання кредиту становить 2 600,00 грн (п.2.5).
Орієнтовна загальна вартість кредиту 32 087,96 грн., загальні витрати за кредитом – 19 087,96 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6 939,00%.
Анкета клієнта містить особисті дані відповідача та номер банківської картки, перерахування кредитних коштів у сумі 13 000 грн.
При укладенні договору ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2888, який відповідачем було введено/відправлено.
Таким чином, між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 565145-КС-001 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Позивач виконав умови угоди та перерахував на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн., що підтверджується випискою руху коштів за карткою відповідача, яка надана АТ «Універсалбанк» від 17.06.2026, довідками ТОВ ПрофітГід про підтвердження здійснення переказу грошових коштів.
До матеріалів справи додано Пропозицію укласти договір (оферта) про надання кредиту від 28.11.2025 року прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №565145-КС-001 про надання кредиту від 28.11.2025 року та паспорт споживчого кредиту.
Судом також встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості станом на 05.05.2026 утворилась заборгованість за Договором у розмірі 21 676,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 9 820,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 8 248,80 грн., сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України – 3 607,20 грн.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином судом встановлено, що укладений Договір № 565145-КС-001 від 28.11.2025 відповідаєь формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).
Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «Бізнес Позика» відповідно до кредитного договору надало відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти, однак відповідач кошти не повернув в повному обсязі, тому заборгованість, яка виникла за невиконання кредитного договору щодо тіла кредиту, нарахованим відсоткам, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
При цьому, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Бізнес Позика», не довів відсутність заборгованості.
Суд звертає увагу на те, що відсотки за користування кредитом нараховано відповідно до умов договору, на які відповідач добровільно та свідомо погодився, а саме: відповідно до визначеної договором денної відсоткової ставки та у визначеному строку кредитування. Тому суд не бачить законних підстав для зменшення суми заборгованості за відсотками, які нараховані за правомірне користування кредитним коштами.
Однак суд не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 7.5 договору у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісіі? за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % (Сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до умов договору (п.4.2) погашення кредиту та сплата відсотків мало здійснюватись відповідно до графіку погашення заборгованості.
Отже, згідно з умовами договору слід розрізняти два види відсотків: які нараховуються за правомірне користування кредитними коштами - в строк до 21.04.2026, та у виді відповідальності за порушення зобов`язання (несвоєчасне погашення заборгованості) - згідно зі ст. 625 ЦК України.
Разом з тим в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в пунктах 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року в справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Тому, на думку суду, відсотки за порушення зобов`язання можуть бути нараховані лише після 21.04.2026.
Згідно з розрахунком заборгованості позивача заборгованість за відсоткам, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України становить 3 607,20 грн. і нараховані вони в період з 13.12.2025 по 11.05.2026.
Водночас 17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Отже, нарахування позивачем відсотків за порушення зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України за період з дії воєнного стану в Україні є таким, що не відповідає діючому законодавству, тому вимоги про стягнення відсотків в розмірі 3 607,20 грн є такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 219,33 грн. (18 068,80*2 662,40: 21 676,00 *) на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 12, 13, 81,141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 565145-КС-002 про надання кредиту від 28.11.2025 року в розмірі 18 068 (вісімнадцять тисяч шістьдесят вісім) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 219 (дві тисячі двіста дев`ятнадцять) грн. 33 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текс рішення складено 31 серпня 2025 року.

Відомості про сторін:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса:01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код за ЄДРПОУ: 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса:    АДРЕСА_1 .

Суддя:  Н.О. Бізяєва