БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29.07.2026
Справа № 497/1576/26
Провадження № 3/497/375/26
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2026 року          м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді - Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання – Мунтянової В.Р.,
захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 – адвоката Дімова Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, займає посаду начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 17.05.2005 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-16 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОДОІ №277 від 08.06.2026 року, складеного начальником відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 вбачається, що "27 травня 2026 року поблизу міста Арциз, Болградського району трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD TRANSIT (р-н НОМЕР_3 ), який не перебуває на військовому обліку та не зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 під керуванням військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_3 , який здійснював мобілізаційні заходи за розпорядженням т.в.о. Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 , в наслідок чого травмовано 3 (трьох) військовослужбовців РТЦК та 4 цивільних особи.
Відповідно до пункту 3.18 Інструкції про порядок використання автомобільної техніки у Збройних Силах України наказу МОУ №70 від 01.01.2013 року - всі військові транспортні засоби повинні бути зареєстровані у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - ВІБДР) з видачею у технічного талону транспортного засобу та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Експлуатація машин дозволяється при наявності технічного талону транспортного засобу з відміткою про проведення обов`язкового технічного контролю.
Поряд з цим, майор ОСОБА_1 , вчинив військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-16 КУпАП, а саме умисно не вжив заходів щодо припинення правопорушення підлеглим особовим складом (Заборона використання незареєстрованних транспортних засобів для виконання службових обов`язків, або реєстрація транспортного засобу встановленим порядком), що призвело до дорожньо-транспортної пригоди військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 на незареєстрованій автомобільній техніці, яка за наказом т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_1 використовувалась для виконання мобілізаційних заходів в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
11.06.2026 від особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення з додатками.
Судові засідання по справі призначались неодноразово на 09.06.2026, 12.06.2026, 16.06.2026, 26.06.2026, 09.07.2026, 17.07.2026, які були відкладені за клопотанням особи, відносно якої складно протокол та його представником.
В судовому засіданні 29.07.2026 року:
-захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 – адвокат Дімов Д.П. заперечував винуватість ОСОБА_1 .. Пояснив, що майор ОСОБА_1 не погоджується з протоколом ОДОІ №277 від 08.06.2026 року про військове адміністративне правопорушення та вважає, що викладені у ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені без всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, як цього вимагають положення КУпАП.
Фактично єдиною підставою для складання протоколу стало те, що 27.05.2026 року сталася ДТП за участю автомобіля Ford Transit, який використовувався для виконання службових завдань, а також те, що на момент його використання ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Водночас сам по собі факт перебування особи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки не може автоматично свідчити про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення та не звільняє орган, який склав протокол, від обов`язку довести всі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.
Натомість із матеріалів справи вбачається, що такі обставини фактично не встановлювалися.
Так, автомобіль Ford Transit був залучений до виконання військово-транспортного обов`язку ще 30.06.2023 року, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу, складеним ІНФОРМАЦІЯ_6 в особі його тодішнього начальника. Отже, зазначений транспортний засіб перебував у розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 задовго до того, як ОСОБА_1 почав тимчасово виконувати обов`язки начальника.
При цьому жодного доказу того, що саме на ОСОБА_1 було покладено обов`язок щодо постановки зазначеного транспортного засобу на військовий облік, його реєстрації у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху, оформлення технічного талона чи здійснення інших реєстраційних дій, матеріали справи не містять.
Не містять вони і будь-яких доказів того, що після покладення на ОСОБА_1 обов`язків тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 саме він набув статусу посадової особи, відповідальної за виконання зазначених дій, або що такий обов`язок був переданий йому відповідним наказом, розпорядженням чи іншим організаційно-розпорядчим документом.
Більше того, долучені до матеріалів справи функціональні обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 також не містять положень, які б прямо покладали на начальника обов`язок здійснювати реєстрацію транспортних засобів у ВІБДР, оформлювати технічні талони або забезпечувати проведення відповідних реєстраційних процедур.
Фактично посадова особа, яка склала протокол, обмежилася лише загальним посиланням на Інструкцію про порядок використання автомобільної техніки у Збройних Силах України та окремі положення статутів Збройних Сил України, однак не зазначила, якою саме нормою законодавства або службовим документом встановлено, що виконання зазначених вимог покладено саме на ОСОБА_1 .
При цьому органом ВСП взагалі не встановлювалося, хто був відповідальною посадовою особою за ведення військового обліку транспортних засобів, хто повинен був здійснювати їх постановку на облік, хто був відповідальним за їх реєстрацію у ВІБДР після складання акта приймання-передачі у 2023 році та з яких причин зазначені дії не були виконані протягом майже трьох років.
Фактично відповідальність покладено виключно на ОСОБА_1 лише з тієї причини, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він тимчасово виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак такий підхід суперечить основоположним засадам юридичної відповідальності, оскільки не допускається покладення відповідальності виключно за посадою без встановлення конкретного порушеного службового обов`язку, вини особи та причинного зв`язку між її діями чи бездіяльністю і наслідками, що настали.
Таким чином, протокол про військове адміністративне правопорушення фактично побудований на припущенні, що сам факт тимчасового виконання ОСОБА_1 обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 автоматично свідчить про його відповідальність за використання транспортного засобу, який, на думку органу ВСП, не був зареєстрований у встановленому порядку. Однак така презумпція не ґрунтується на вимогах закону, суперечить принципу особистої вини та індивідуальної юридичної відповідальності і не може бути покладена в основу висновку про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.
З цих підстав, захисник особи, відносно якої складено протокол – адвокат Дімов Д.П. просив закрити справу про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_4 .
Вивчивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку. 
У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ст.172-16 ч. 2 КУпАП України, тобто умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду
Відповідальність за ч. 2 ст.172-16 КУпАП настає за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або не направлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.
З об`єктивної сторони правопорушення може проявитися тільки у суспільно небезпечній бездіяльності.
Для наявності складу даного правопорушення у будь-якій його формі потрібно встановити:
а) чи покладався на цю службову особу обов`язок вчинити певні дії, невчинення яких ставиться їй у вину, 
б) чи мала службова особа реальну можливість в конкретних умовах вчинити необхідні дії, 
в) чи справді не були виконані обов`язки, які покладені на цю службову особу.
Згідно з військовими статутами обов`язок вести роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, правопорушенням і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини належать до загальних обов`язків командирів та інших прямих начальників командир повинен вимагати дотримання високої військової дисципліни від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення командир який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе за це відповідальність Обов`язки щодо припинення правопорушень серед військовослужбовців покладаються військовими статутами також на чергового частини, чергового роти та інших осіб зі складу добового наряду які мають підлеглих за своєю посадою в добовому наряді. Неприпинення правопорушення, що вчиняється підлеглим, означає потурання вчиненню його особою, яка була зобов`язана відвернути його (вжити заходів до його недопущення чи запобігання йому).
Відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командири, які не відреагували за наявності ознак правопорушення, несуть відповідальність згідно із законом.
Інше невиконання дій, які військова службова особа за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, передбачає неприпинення нею грубих правопорушень, що не є злочинами.
Суб`єктом правопорушення є військовий начальник, з`єднання, начальник військової установи ЗС чи іншого військового формування (скажімо, ректор військової академії, начальник шпиталю, директор військового господарства, начальник військового ремонтного підприємства тощо), а також будь-яка військова службова особа.
З суб`єктивної сторони бездіяльність військової влади характеризується умисною або змішаною формою вини. При цьому ставлення військової службової особи до невиконання нею певних дій завжди є умисним.
Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Як вбачається протоколу ОДОІ №277 про військове адміністративне правопорушення від 08.06.2026 року та доданих до протоколу матеріали  слідує, що трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD TRANSIT (р-н НОМЕР_3 ), який не перебуває на військовому обліку та не зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 під керування військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_3 , який здійснював мобілізаційні заходи за розпорядженням т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_1 , в наслідок чого травмовано 3 військовослужбовця РТЦК та 4 цивільних особи.
Згідно витягу із Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по строковій частині) №245 від 01.09.2024 року майора військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 призначено наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (по особовому складу» від 28.08.2024 року №356 на посаду начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВОС-2904003, вважати таким, що з 01.09.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.6).
Втім функціональних обов?яків начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 до матеріалів справи не додано з метою перевірки чи був він за займаною посадою відповідальним за виконання дій постановки зазначеного транспортного засобу на військовий облік, його реєстрації у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху, оформлення технічного талона чи здійснення інших реєстраційних дій тощо.
Наказу чи витягу з наказу про призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 до протоколу не долучено.
В протоколі наявне лише посилання що водій ОСОБА_3 здійснював мобілізаційні заходи за розпорядженням т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , втім доказів таких не надано.
Жодного доказу того, що саме на ОСОБА_1 було покладено обов`язок щодо постановки зазначеного транспортного засобу на військовий облік, його реєстрації у Військовій інспекції безпеки дорожнього руху, оформлення технічного талона чи здійснення інших реєстраційних дій, матеріали справи не містять., хоч автомобіль Ford Transit був залучений до виконання військово-транспортного обов`язку ще 30.06.2023 року, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу, складеним ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Матеріали справи також не містять належних доказів, що саме ОСОБА_1 був спеціальним суб`єктом цього адміністративного правопорушення, що саме на нього покладався обов`язок здійснення реєстрації автомобіля, що в день ДТП саме він був відповідальним за експлуатацію саме цього транспортного засобу, що він мав реальну можливість виконати інкримінований йому обов`язок, що він умисно його не виконав та що саме його бездіяльність перебуває у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Для наявності складу даного правопорушення суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження:
а) чи покладався на цю службову особу обов`язок вчинити певні дії, невчинення яких ставиться їй у вину, 
б) чи мала службова особа реальну можливість в конкретних умовах вчинити необхідні дії, 
в) чи справді не були виконані обов`язки, які покладені на цю службову особу.
Тобто в протокол взагалі не містить відомостей з яких можна зробити висновок, що неприпинення правопорушення, що вчиняється підлеглим, особою яка була зобов`язана відвернути його (Заборона використання незареєстрованних транспортних засобів для виконання службових обов`язків, або реєстрація транспортного засобу встановленим порядком), тобто не розкриває суть інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч.2 ст.172-16 КУпАП, відповідальність за якою настає за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків, вчинене в умовах особливого періоду.
Окрім цього у протоколі наведено посилання на пункт 3.18 Інструкції про порядок використання автомобільної техніки у Збройних Силах України. Однак зазначена норма встановлює загальний порядок реєстрації військових транспортних засобів та умови їх експлуатації.
Водночас вона не визначає, яка саме посадова особа конкретного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язана здійснювати відповідну реєстрацію транспортних засобів, забезпечувати їх експлуатацію.
З протоколу неможливо встановити, що саме інкримінується особі відносно, якої складено протокол незабезпечення реєстрації транспортного засобу, чи інкримінується допуск транспортного засобу до експлуатації, чи інкримінується невжиття заходів щодо припинення використання автомобіля.
В матеріалах справи відсутні будь які докази які свідчать про умисне невиконання ОСОБА_1 , покладених військових обов`язків, що тягне за собою відповідальність згідно ч.2 ст.172-16 КУпАП.
Судом не встановлено причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 27.05.2026 року.
 
З Витягу з ЄРДР №1202616227000312 від 28.05.2026 року вбачається, що … 27.05.2026 року приблизно о 23:30 на трасі Т1628 з боку с.Долинівка Болградського району в напрямку м.Арциз Болградського району Одеської області перед ЖД переїздом водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мешканець АДРЕСА_2 (військовослужбовець) керуючи автомобілем «Ford Transit» н/з НОМЕР_4 , не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки з`їхав у кювет, внаслідок чого ТЗ отримав механічні пошкодження…» (а.с.19).
 
Тобто, з фабули вчиненого правопорушення слідує, що ДТП сталася в результаті дій водія ОСОБА_3 , який не справився з управлінням транспортного засобу.
 
Той факт, що транспортний засіб не був зареєстрований чи не був поставлений на облік, не впливає на дії водія, які призвели саме до ДТП.
 
Однією з обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є наявність прямого причинного зв`язку між недбалим ставленням військової службової особи до військової служби та шкідливими наслідками, які настали внаслідок такої недбалості.
Сам по собі факт настання ДТП або пошкодження військового майна не може автоматично свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-16 КУпАП. Особа, яка склала протокол, зобов`язана не лише констатувати факт настання негативних наслідків, а й довести, що саме неналежне виконання службових обов`язків конкретною посадовою особою стало безпосередньою та необхідною причиною їх виникнення.
Разом із тим матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достатнього доказу того, що ДТП сталася внаслідок незадовільного технічного стану транспортного засобу або внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 покладених на нього службових обов`язків і яких саме.
З урахуванням наведеного, на глибоке переконання суду, в протоколі № 277 від 08.06.2026 не були в повному обсязі дотримані вимоги ст. 245, 280 КУпАП, а саме, не було перевірено належним чином наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, так як в діях останнього відсутня суб`єктивна сторона, яка визначається ставленням до наслідків та характеризується наявністю вини у формі умислу.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що особа, яка склала протокол не надала беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 172-15 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
А відтак, надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, не свідчать поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому правопорушення, оскільки він діяв виключно в інтересах держави, забезпечення її обороноздатності. 
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-16 КУпАП.
Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Таким чином, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-16 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.172-16 ч.2, 247 ч.1 п.1, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-16 КУпАП відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2  на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП – закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Повний текст судового рішення складено і проголошено о 08:30 годині 30.07.2026 року.

Суддя:           С.В.Кодінцева