Справа № 128/735/26
Провадження № 2/127/3424/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року | місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Сичука М.М., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (без повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ABH0CT155101708783553055, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 100 000,00 грн строком на 60 місяців, тобто до 23 лютого 2029 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75,00 % річних та без сплати комісії.
Позивач зазначає, що кредитний договір складається із заяви клієнта та графіка погашення кредиту, а його умови погоджені сторонами в електронній формі.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та надав відповідачу кредитні кошти.
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 23 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 163 472,73 грн, яка складається з: 97 381,81 грн — заборгованість за тілом кредиту; 59 931,10 грн — заборгованість за процентами; 0,00 грн — заборгованість за комісією; 6 159,82 грн — заборгованість за пенею.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 березня 2026 року цивільну справу № 128/735/26 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано для розгляду за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області.
09 квітня 2026 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у справі та визначено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив на позовну заяву, заяви, клопотання або заперечення від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 24 лютого 2024 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ABH0CT155101708783553055.
За умовами кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 100 000,00 грн строком на 60 місяців, зі строком повернення кредиту до 23 лютого 2029 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75,00 % річних.
Умовами кредитного договору комісію за користування кредитом визначено у розмірі 0,00 грн.
Факт укладення кредитного договору підтверджується наданими позивачем заявою клієнта, паспортом споживчого кредиту, графіком погашення кредиту, протоколом перевірки електронного підпису, а також іншими матеріалами справи.
З наданих банком доказів вбачається, що кредитні кошти були фактично надані відповідачу, що підтверджується меморіальними ордерами та випискою за відповідним рахунком.
Таким чином, позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредитних коштів.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, укладенням кредитного договору між сторонами виникли договірні правовідносини, відповідно до яких відповідач зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти та сплачувати проценти за користування ними у порядку та строки, визначені договором.
Щодо форми укладення кредитного договору суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі, у тому числі у вигляді електронного документа.
Згідно з частинами другою, третьою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис, а накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Статтею 8 цього Закону встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, а допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Матеріали справи містять докази погодження сторонами способу електронного підписання документів, а також протокол перевірки електронного підпису.
Крім того, факт фактичного отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується меморіальними ордерами та банківською випискою.
Відповідачем не надано суду доказів того, що кредитний договір не укладався, кредитні кошти не отримувалися або електронний підпис було використано без її волі.
За таких обставин суд вважає встановленим факт укладення між сторонами кредитного договору № ABH0CT155101708783553055 від 24 лютого 2024 року та виникнення у відповідача обов`язку щодо його належного виконання.
Щодо заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне.
Позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 23 грудня 2025 року, відповідно до якого залишок заборгованості за основною сумою кредиту становить 97 381,81 грн.
Зазначений розмір заборгованості узгоджується з наданою позивачем випискою за рахунком та інформацією про здійснені відповідачем платежі.
Відповідачем розмір заборгованості за тілом кредиту не спростовано, доказів повного або часткового погашення заборгованості в іншому розмірі суду не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача 97 381,81 грн заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо заборгованості за процентами суд зазначає наступне.
Умовами кредитного договору передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 75,00 % річних.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за процентами станом на 23 грудня 2025 року становить 59 931,10 грн.
Розрахунок процентів здійснено з урахуванням умов укладеного сторонами кредитного договору та фактичного руху коштів за рахунком.
Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості, неправильності розрахунку або інших обставин, які б спростовували наданий позивачем розрахунок.
За таких обставин суд вважає доведеним розмір заборгованості за процентами у сумі 59 931,10 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Разом із тим суд не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення пені.
Вирішуючи вимоги про стягнення пені у розмірі 6 159,82 грн, суд виходить із такого.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Цим же пунктом передбачено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначене правове регулювання є спеціальним та поширюється, зокрема, на кредитні договори та договори про споживчий кредит.
Верховний Суд звертав увагу на те, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на кредитні договори, у тому числі договори про споживчий кредит, а встановлені ним правові наслідки полягають, зокрема, у звільненні позичальника від обов`язку сплати неустойки за прострочення та списанні нарахованих з 24 лютого 2022 року штрафних санкцій та інших платежів, передбачених договором за таке прострочення.
Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено 24 лютого 2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня у розмірі 6 159,82 грн нарахована за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у період дії в Україні воєнного стану.
При цьому положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не ставлять застосування встановленого ним звільнення від сплати пені у залежність від дати укладення кредитного договору. Визначальним є факт прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період, на який поширюється дія зазначеної норми.
Отже, відповідач звільнена від обов`язку сплати пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, а нарахована позивачем пеня підлягає списанню кредитодавцем та не може бути стягнута у судовому порядку.
Таким чином, правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 6 159,82 грн відсутні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та процентами у загальному розмірі: 97 381,81 грн + 59 931,10 грн = 157 312,91 грн. 
В іншій частині позовних вимог, а саме в частині стягнення 6 159,82 грн пені, у задоволенні позову слід відмовити.
При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Суд оцінює надані сторонами докази в їх сукупності та не бере до уваги твердження, які не підтверджені належними та допустимими доказами.
У даному випадку позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт надання відповідачу кредитних коштів, факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, а також розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Водночас заявлена до стягнення пеня не підлягає стягненню з огляду на встановлене законом звільнення позичальника від її сплати в період дії воєнного стану.
Таким чином, позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають частковому задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову становить 163 472,73 грн., задоволено позовних вимог на суму 157 312,91 грн.
Відсоток задоволених позовних вимог становить: 157 312,91 / 163 472,73 ? 100 % = 96,23 %.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 331,03 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101708783553055 від 24 лютого 2024 року станом на 23 грудня 2025 року в розмірі 157 312 (сто п`ятдесят сім тисяч триста дванадцять) гривень 91 копійка, з яких 97 381 (дев`яносто сім тисяч триста вісімдесят одна) гривня 81 копійка — заборгованість за тілом кредиту; 59 931 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять одна) гривня 10 копійок — заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір у розмірі 2 331 (дві тисячі триста тридцять одна) гривня 03 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська,11, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду виготовлено 19. 08.2026

Суддя: