З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2026 | Справа №607/7064/26 Провадження №2/607/4368/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за Договором № 551910-КС-001 про надання кредиту від 11.08.2025, що становить 20 340,00 грн.
Позов мотивовано тим, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 11.08.2025 уклали договір № 551910-КС-001 про надання кредиту (далі - договір кредиту) в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за договором № 551910-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, станом на 13.03.2026 утворилась заборгованість у розмірі 47 460,00 грн, що складається з прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000,00 грн, прострочених платежів по процентах - 23 660,00 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 7 000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 2 800,00 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк» було отримано виписку від 26.04.2026 про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 .
Представник відповідача адвокат Чернець А.В. подав відзив з клопотанням про поновлення строку його подання, який прийнятий судом до розгляду з поновленням строку його подання. 
У відзиві вказує, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними та штучно завищеними. Заперечення мотивовані тим, що позивачем не доведено підписання позичальником договору за допомогою одноразового ідентифікатора, не надано належних первинних бухгалтерських документів на підтвердження фактичного перерахування коштів (банківської виписки). Також відповідач зазначає, що нарахування комісії у розмірі 2 800,00 грн є незаконним, оскільки суперечить ЗУ «Про захист прав споживачів» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19. Крім того, наголошує на протиправності застосування ст. 625 ЦК України (нарахування 7 000,00 грн) через імперативну заборону, встановлену п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії воєнного стану. 
Позивач подав відповідь на відзив, згідно якого не погоджується із запереченнями відповідача та просить задовольнити позов повністю. У відповіді на відзив позивач зазначає, що договір укладено правомірно за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Щодо видачі кредиту наголошує, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є небанківською фінансовою установою, яка здійснює перекази через платіжні системи посередників (ТОВ «ПрофітГід»), а тому надана довідка з платіжної системи є первинним документом. Правомірність комісії обґрунтовує нормами ЗУ «Про споживче кредитування». Крім того, позивач звернув увагу суду, що на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав виписку, яка беззаперечно підтверджує факт зарахування 14 000,00 грн на картку відповідача 11.08.2025 року. 

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. 
Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання у передбаченому законом порядку, представник відповідача адвокат Чернець А.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно поданого відзиву позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. 
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповіднодо ч.1ст.244ЦПКУкраїниухвалення судовогорішеннябуло відкладене до 25.06.2026.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 11.08.2025 в електронній формі уклали Договір № 551910-КС-001 про надання кредиту.
Кредитний договір між сторонами був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті кредитодавця в особистому кабінеті позичальника, та підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Договір підписано позичальником ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4151, який був надісланий на номер телефону НОМЕР_1 .
Усі дії позичальника та кредитодавця щодо укладення договору кредиту, а саме послідовність таких дій, їх опис, а також зазначення часу вчинення відповідної дії тощо, були зафіксовані у наданій позивачем Візуальній формі послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, яка є витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті Кредитодавця, та яка була посвідчена уповноваженою особою кредитодавця.
Перед підписанням шаблону заявки та до укладання договору, відповідач ОСОБА_1 самостійно ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеною на сайті позивача за посиланням:https://my.tpozyka.com, після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвавшись в ІКС та створивши особистий кабінет (після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету, тобто за номером мобільного телефона, зазначеного ОСОБА_1 і одноразового ідентифікатора), доступ до якого є лише у споживача, а не в кредитодавця. Отримавши пропозицію укласти договір, позичальник здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор UA-4151 направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вказувався нею при реєстрації на сайті.
Кредитний договір № 551910-КС-001 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4151, 11.08.2025 12:29:31».
Вищенаведене спростовує доводи відповідачки, що надані позивачем електронні копії договорів, графіки платежів та паспорт споживчого кредиту не є належними доказами, не містять її підпису, і вона не ознайомлення з умовами кредитування.
Також, позичальником перед укладенням договору кредиту був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0098 паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені істотні умови договору з Позивачем.
Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.8. договору №551910-КС-001 про надання кредиту від 11.08.2025, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 14000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила). Строк, наякий надається кредит 24 тижні, стандартна процента ставка за кредитом: в день 1%, фіксована, комісія за надання кредиту 2800,00 грн., строк дії договору до 26.01.2026. 
Кредитні кошти надаються шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_2 , яка вказана під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті.
Пунктом 4.2.2. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник за час користування кредитом у період з 25.08.2025 по 26.01.2026 припускаючи, що позичальник буде дотримуватися цього графіка, сплатити проценти на суму 17601,00 грн.
11.08.2026 на електронну адресу відповідача був направлений електронний лист про укладення договору із вкладенням, у якому містився електронний примірник договору про надання кредиту, підписаний електронним підписом позивача.
Між ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «БІЗПОЗИКА» укладений договір про надання послуг від 04.11.2020 з надання дистанційного технологічного обслуговування перерахування грошових коштів, підписання договору сторонами підтверджено протоколом підписів договору про надання послуг від 04.11.2020 про надання послуг. 
Як видно з підтвердження ТОВ «ПрофітГід» 11.08.2025 здійснене успішне зарахування коштів на карту, яка належить позичальнику № НОМЕР_2  на суму 14000 грн, призначення платежу: перерахування згідно до кредитного договору №551910-КС-001 про надання кредиту від 11.08.2025.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповіддю та випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.04.2026, наданою на виконання ухвали суду від 06.04.2026 року, з якої вбачається зарахування 14 000,00 грн на картку № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 .
Таким чином, доводи відповідача про неотримання нею коштів спростовуються вищеозначеними доказами.
Вказаними коштами відповідач розпорядилась на власний розсуд.
З довідки позивача про стан заборгованості видно, що станом на 10.03.2026 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 551910-КС-001 про надання кредиту від 11.08.2025, становить 47 460,00 грн, що складається з прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000,00 грн та прострочених платежів по процентах - 23 660,00 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 7 000,00 грн., суми прострочених платежів за комісією - 2 800,00 грн.

Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтвердив, що підписання за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора є належними та допустимими доказами підтвердження укладання між сторонами правочину та досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Враховуючи вище наведені положення законодавства, а також досліджені у справі докази, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 14 000,00 грн та процентів в розмірі 23660,00 грн обґрунтовані та їх слід задовольнити, так як правомірність їх нарахування в межах строку кредитування та на умовах кредитного договору підтверджена вищенаведеними доказами. Свого розрахунку сторона відповідача не надала.

Щодо вимог про стягнення комісії за видачу кредиту та процентів, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21 викладено правові висновки, що оскільки в кредитному договорі не зазначено та не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
У кредитному договорі позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, посилання позивача у позовній заяві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 на думку суду не є релевантним щодо правовідносин у даній справі, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) сформульовано правовий висновок щодо нікчемності умов кредитного договору, які передбачають оплату за надання споживачеві інформації про стан заборгованості. 
Враховуючи вищевикладене, умови договору щодо сплати комісії за надання кредиту, є нікчемними, а вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 2 800,00 грн задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача процентів згідно з ст. 625 ЦК України, в розмірі 7 000,00 грн, то такі також задоволенню не підлягають за наступних підстав.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по цей час.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046,1049,1050,1054 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем.
Відтак, доводи позивача про те, що до відносин за договорами про надання споживчого кредиту мають застосовуватися спеціальні норми, визначені Законом України «Про споживче кредитування», та з урахуванням внесених змін, зокрема, до Закону України «Про споживче кредитування» в частині виключення пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» щодо нарахування сум, визначених статтею 625 цього Кодексу, є помилковими, а тому відхиляються судом.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача процентів, що нараховані згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 7 000,00 грн., слід відмовити.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про порушення відповідачем прав позивача щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, а тому позов слід задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 660,00 грн., яка складається з: тіла кредиту 14 000,00 грн та нарахованих процентів 23 660,00 грн., відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн. 

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 84, 133, 137, 141, 175, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: Україна, 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) суму заборгованості за Договором № 551910-КС-001 про надання кредиту від 11.08.2025 року в загальному розмірі 37 660,00 грн. (тридцять сім тисяч шістсот шістдесят гривень 00 коп.), яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 23 660,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (код ЄДРПОУ 41084239) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.). 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30.06.2026.

Головуючий суддя | К. М. Грицай