Справа №201/7541/26
Провадження №2/201/4841/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року Соборний районний суд 
міста Дніпра 
у складі головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в особі структурного підрозділу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Монблан» про визнання права власності на рухоме майно, - 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного сервісного центру МВС, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО МОНБЛАН», про визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 червня 2015 року ОСОБА_1 придбав мотоцикл марки HONDA, модель SHADOW 400, що підтверджується довідкою-рахунком серії НОМЕР_1 , виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО МОНБЛАН». У вказаному документі зазначено ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер рами): НОМЕР_2 . На час придбання мотоцикла позивачем, документом, що підтверджував правомірність придбання транспортних засобів, був вищевказаний документ. Таким чином, довідка-рахунок, що діяла на момент придбання, є документом, що підтверджує реалізацію вказаного транспортного засобу, перехід права власності від продавця до покупця та оформлення договірних відносин щодо купівлі-продажу. 22 травня 2026 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на вказане майно.
29 квітня 2026 року представник позивача, адвокат Тарасевич С.В., звернувся до Територіального сервісного центру МВС №1242 із адвокатським запитом щодо державної реєстрації вказаного транспортного засобу. Листом ТСЦ МВС № 1242 від 30 квітня 2026 року № 537 аз/10-2026 у проведенні реєстраційних дій було відмовлено. Відмова мотивована тим, що на сьогодні довідка-рахунок не передбачена п. 8 Постанови КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року як документ, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Разом з тим, у вказаному листі ТСЦ МВС № 1242 підтвердив, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів, дана довідка-рахунок дійсно була законно видана на ім`я ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що на даний час реалізувати право власності та зареєструвати транспортний засіб можливо лише шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб.
Відтак, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб: мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами (шасі): НОМЕР_2 , який було придбано 09 червня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 537000, виданої ТОВ «АВТО МОНБЛАН».
08 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача – Головного сервісного центру МВС М`ясоєдова К.О. подала відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що ГСЦ МВС є неналежним відповідачем, оскільки саме територіальні сервісні центри (ТСЦ МВС) здійснюють безпосереднє надання адміністративних послуг, зокрема реєстрацію транспортних засобів.
Суд критично ставиться до таких доводів відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиною юридичною особою публічного права є Головний сервісний центр МВС (код ЄДРПОУ 40109173). Територіальний сервісний центр МВС №1242 є структурним підрозділом цієї юридичної особи, не має статусу окремої юридичної особи та не може виступати самостійним відповідачем у судовому процесі відповідно до вимог статті 48 ЦПК України.
Пред`явлення позову до Головного сервісного центру МВС в особі його структурного підрозділу — ТСЦ № 1242 — є правильним способом реалізації права на судовий захист. ТСЦ №1242, будучи підрозділом, який безпосередньо відмовив позивачу у вчиненні реєстраційних дій, є органом, через який здійснює свою діяльність юридична особа — ГСЦ МВС. Саме в межах повноважень цього підрозділу виник спір, що став підставою для звернення до суду.
Посилання відповідача на те, що «ТСЦ здійснюють реєстрацію транспортних засобів, а не права власності», є спробою ухилитися від відповідальності як суб`єкта, що наділений повноваженнями здійснювати державний облік та реєстрацію майна. Оскільки саме дії цього органу (відмова у реєстрації) створили перешкоди у реалізації позивачем свого права власності, ГСЦ МВС є належним відповідачем, який несе відповідальність за діяльність своїх структурних підрозділів. Твердження відповідача про відсутність цивільно-правових відносин між позивачем та ГСЦ МВС є безпідставним, оскільки правовідносини виникли у зв`язку з виконанням державним органом своїх владних функцій щодо обліку майна, яке належить позивачу на праві власності. Відмова у вчиненні реєстраційних дій з посиланням на відсутність «документів нового зразка» при наявності належного первинного документа — довідки-рахунку, є безпосереднім втручанням у право власності позивача, що підлягає захисту шляхом пред`явлення позову до юридичної особи — власника системи сервісних центрів. Отже, залучення ГСЦ МВС у якості відповідача в особі ТСЦ № 1242 є правомірним та відповідає завданням цивільного судочинства, оскільки саме цей орган відповідальний за правомірність дій у сфері державної реєстрації транспортних засобів на території Дніпропетровської області.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що між позивачем та ГСЦ МВС (у тому числі його структурними підрозділами) не існує будь-яких цивільно-правових відносин, а орган реєстрації не є особою, яка не визнає, порушує або оспорює право власності позивача на транспортний засіб. Відповідач наголошує, що вказаний транспортний засіб підлягає першій державній реєстрації, а чинний Порядок № 1388 не містить положень, які б дозволяли проводити реєстрацію на підставі довідки-рахунку, виданої у 2015 році. Відтак, на думку відповідача, звернення до суду з позовом про визнання права власності до державного органу є необґрунтованим, оскільки відмова в реєстрації у зв`язку з ненаданням документів, передбачених Порядком № 1388, не є оспорюванням права власності в розумінні статті 392 Цивільного кодексу України.
У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначає, що позивачем не сформульовано жодних вимог безпосередньо до діяльності ГСЦ МВС як органу державної влади. На переконання відповідача, обираючи спосіб захисту порушеного права шляхом подання позову про визнання права власності, позивач не врахував положення статті 392 Цивільного кодексу України, оскільки відмова органу державної реєстрації в оформленні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу через відсутність документів, передбачених чинним Порядком № 1388, не становить собою оспорювання права власності на майно. 
З огляду на це, відповідач стверджує, що Головний сервісний центр МВС є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки він не перебуває з позивачем у цивільно-правових відносинах щодо володіння чи розпорядження спірним майном, а отже, на думку відповідача, позовні вимоги до нього є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Обґрунтовуючи відсутність підстав для задоволення позову, відповідач посилається на статтю 34 Закону України «Про дорожній рух», згідно з якою власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Зазначає, що позивач ще 09 червня 2015 року придбав у ТОВ «АВТО МОНБЛАН» транспортний засіб, а саме мотоцикл HONDA SHADOW 400, номер рами: НОМЕР_2 , та своєчасно не звернувся до відповідного органу МВС для його державної реєстрації. З моменту фактичного придбання мотоцикла та оформлення довідки-рахунку до моменту звернення позивача до ТСЦ МВС № 1242 минуло більше 10 років. При цьому позивачем не наведено поважних причин, які б заважали йому вчинити дії щодо реєстрації транспортного засобу протягом вказаного часу. Відповідач зазначає, що саме через бездіяльність позивача та невиконання ним у встановлений законом строк обов`язку щодо реєстрації транспортного засобу виникла ситуація, яка стала підставою його звернення із вказаним позовом.
Також відповідач наголошує, що 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів. Тому, починаючи з 18 листопада 2015 року, довідка-рахунок не є документом, який є підставою для здійснення реєстрації транспортних засобів в органах МВС. З огляду на це, надана позивачем довідка-рахунок серії ВІА № 537000 від 09 червня 2015 року, на думку відповідача, не є документом, на підставі якого може бути проведено реєстрацію мотоцикла у порядку, визначеному чинним законодавством. На підтвердження правомірності своїх дій відповідач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 803/336/16. Водночас відповідач наголошує, що у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня інформація про державну реєстрацію транспортного засобу – мотоцикла HONDA SHADOW 400, номер рами: НОМЕР_2 . Отже, на думку відповідача, вказаний транспортний засіб підлягає першій державній реєстрації як такий, що раніше не був зареєстрований на території України. Крім того, відповідач зазначає, що сервісні центри МВС здійснюють лише реєстраційні дії та ведуть облік транспортних засобів, не будучи органами, наділеними повноваженнями щодо визнання права власності в судовому чи позасудовому порядку. З огляду на це, відповідач стверджує, що не має правових підстав для здійснення реєстраційних операцій на підставі документів, які на сьогодні не передбачені Порядком № 1388. На переконання відповідача, проведення державної реєстрації вказаного транспортного засобу можливе лише за умови пред`явлення документів, що відповідають чинним вимогам Порядку № 1388, зокрема, у частині підтвердження правомірності придбання та відповідності транспортного засобу встановленим технічним стандартам.
За наведених вище обставин, представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС про визнання права власності на рухоме майно у повному обсязі.
12 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача – адвокат Тарасевич С. В. подав заяву про уточнення позовної заяви та виправлення технічної описки в частині визначення складу учасників справи. В обґрунтування заяви представник вказав, що під час оформлення позовної заяви від 22 травня 2026 року було допущено технічну помилку, а саме – помилково зазначено Дніпровську міську раду як відповідача у справі, а Територіальний сервісний центр МВС №1242 – як третю особу. Представник позивача просив суд прийняти уточнення та вважати належним відповідачем у справі Головний сервісний центр МВС в особі структурного підрозділу – Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, залучивши до участі у справі як третю особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Монблан».
Враховуючи викладене, представник позивача – адвокат Тарасевич С. В. просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на транспортний засіб – мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами: НОМЕР_2 , який було придбано 09 червня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 537000, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО МОНБЛАН».
У підготовчому засіданні 17 червня 2026 року судом, відповідно до вимог статті 197 ЦПК України, були вирішені всі клопотання сторін, зокрема щодо уточнення позовних вимог. З огляду на те, що сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та виклали свої позиції у письмових заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив), суд, встановивши відсутність необхідності у проведенні додаткових підготовчих дій, завершив підготовче провадження. Враховуючи, що фактичні обставини справи встановлені на підставі наявних доказів, суд перейшов до ухвалення рішення по суті позовних вимог у тому ж судовому засіданні, не вбачаючи підстав для зволікання та призначення окремого засідання для розгляду по суті.
Представник позивача — адвокат Тарасевич С. В. у заяві від 16 червня 2026 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності та ухвалити рішення про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб.
Представник відповідача — Головного сервісного центру МВС М`ясоєдова К. О. у письмових заявах просила розглядати справу без її участі, підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Третя особа — Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Монблан» у судове засідання не з`явилося, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, свою позицію щодо позову до суду не висловило.
Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши учасників справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що позивач 09 червня 2015 року придбав у ТОВ «АВТО МОНБЛАН» транспортний засіб, а саме мотоцикл HONDA SHADOW 400, номер рами: НОМЕР_2 , на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 537000. 
29 квітня 2026 року представник позивача звернувся до територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС) із запитом щодо надання інформації з приводу реєстрації вищезазначеного транспортного засобу на підставі довідки-рахунку та роз`яснення алгоритму легалізації права власності. 
Представник позивача зазначив, що у відповідь на його запит було роз`яснено, що на теперішній час, у зв`язку зі змінами у законодавстві, довідка-рахунок відсутня у переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу.
01 травня 2026 року ТСЦ МВС №1242 на ім`я представника позивача було надано відповідь № 31/29/1242/18/537-аз/10-2026-520-2026. У вказаному листі було роз`яснено, що відповідно до вимог пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі – Порядок № 1388), довідка-рахунок не є документом, що слугує підставою для реєстрації транспортного засобу та засвідчує правомірність його придбання. У листі наголошено, що реєстрація вказаного транспортного засобу в територіальних сервісних центрах МВС можлива після пред`явлення документів, які підтверджують правомірність його придбання відповідно до чинного пункту 8 Порядку № 1388, а також сертифікату відповідності, виданого відповідним органом сертифікації на автомобілі, що реєструються на території України вперше.
У матеріалах справи містяться документи, що підтверджують правомірність придбання позивачем транспортного засобу, а саме: довідка-рахунок серії НОМЕР_1 від 09 червня 2015 року, видана ТОВ «АВТО МОНБЛАН». Наявні у матеріалах справи докази дають змогу беззаперечно ідентифікувати транспортний засіб, що належить позивачу, за його індивідуальними ознаками (номер рами: NC34-1510202, марка HONDA SHADOW 400), що підтверджується даними, зазначеними у правовстановлюючому документі.
Отже, судом встановлено, що 09 червня 2015 року позивач набув у власність транспортний засіб — мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами НОМЕР_2 , на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 537000. На момент видачі цей документ був чинним та правомірним підтвердженням переходу права власності.
Надаючи оцінку доводам сторін та аналізуючи надані докази суд виходить з наступного.
Згідно зі статтями 321, ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Відмова відповідача у реєстрації через відсутність довідки-рахунку у чинному переліку документів (Порядок № 1388) є формальною перешкодою, яка порушує право власності позивача.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також у разі, якщо адміністративний порядок реєстрації неможливий через відсутність документів нового зразка. Рішення суду про визнання права власності є належною підставою для державної реєстрації транспортного засобу, що дозволяє усунути перешкоди у користуванні майном.
Щодо доводів відповідача про неналежність Головного сервісного центру МВС як відповідача, суд зазначає, що саме на систему сервісних центрів МВС покладено функції державної реєстрації. ГСЦ МВС, як головна юридична особа, відповідальна за роботу своїх структурних підрозділів, є належним відповідачем у спорах, пов`язаних з відмовою у наданні реєстраційних послуг.
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
У справі, що розглядається, вирішується питання про визнання права власності на транспортний засіб, а не питання оскарження дій суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства. Спір є приватно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а доводи представника відповідача про порушення судом вимог процесуального закону в частині визначення юрисдикційності спору — помилковими.
При вирішенні позовних вимог по суті, суд зазначає, що положеннями частини першої статті 334 ЦК України не передбачено в імперативному порядку, що право власності на рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу виключно з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).
За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). 
В даному випадку, як вже згадано вище, судом встановлено, що 09 червня 2015 року позивач набув у власність транспортний засіб — мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою-рахунком серії НОМЕР_1 , виданою ТОВ «АВТО МОНБЛАН». Водночас, позивач не зареєстрував придбаний ним транспортний засіб у встановленому законом порядку на той час.
Разом з тим, на території України встановлена єдина процедура державної реєстрації транспортних засобів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі — Порядок № 1388).
До набуття чинності змінами, які скасували «довідку-рахунок» при оформленні автомобілів, остання була належним документом, що підтверджував правомірність придбання транспортних засобів.
Відтак, на час виникнення спірних правовідносин, довідка-рахунок серії НОМЕР_1 , видана 09 червня 2015 року, була чинним документом, який засвідчував правомірність набуття права власності на мотоцикл HONDA SHADOW 400.
Відповідач у своїй відповіді поставив під сумнів чинність цього документа, однак суд вважає, що зміни у законодавстві щодо форми документів не можуть обмежувати правомірно набуте позивачем право власності на вищевказаний транспортний засіб.
За таких умов, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб — мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами НОМЕР_2 , 2000 року випуску.
Водночас, суд звертає увагу, що згідно з чинним Порядком № 1388, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням власника, марки, моделі, є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. 
Однак прийняте судом рішення не завершує процедуру першої державної реєстрації, яка є виключною компетенцією відповідача.
З приводу доводів представника відповідача про неналежність відповідача, суд зазначає, що Головний сервісний центр МВС є належним відповідачем, оскільки саме на систему сервісних центрів МВС покладено функції державної реєстрації, а їхні територіальні органи діють у межах єдиної системи під управлінням ГСЦ МВС.
Зверненню позивача до суду передувало звернення до відповідача, який відмовив у реєстрації. Невизнання відповідачем, наділеним повноваженнями реєстрації, права позивача на спірне майно, вказує на належність сторони відповідача у спорі.
У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в особі структурного підрозділу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Монблан» про визнання права власності на рухоме майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на транспортний засіб – мотоцикл марки «HONDA», модель «SHADOW 400», номер рами: НОМЕР_2 , який було придбано 09 червня 2015 року на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_1 , виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО МОНБЛАН» 09 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_3 , адреса:  АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головний сервісний центр МВС, код ЄДРПОУ: 40109173, адреса: вул. Лук`янівська, буд. 62, м. Київ, 04071. В особі: Територіального сервісного центру МВС №1242, код ЄДРПОУ: 45291657, адреса: пр. Праці, буд. 16, м. Дніпро, 49041.
Третя особа: ТОВ «АВТО МОНБЛАН», код ЄДРПОУ: 39054226, адреса: вул. Лесі Українки, буд. 34, м. Львів, 79008.

Суддя           С.С. Федоріщев