Справа № 559/1917/26 
Провадження № 2/559/1665/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2026 року м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі: головуючого судді Томіліна О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ ФК«Позика» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 20.01.2022 між ТзОВ "Ірбіс" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №38243784 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». На підставі вказаного договору позичальник отримав грошові кошти у розмірі 3400 грн., на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого, 01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ ФК «Позика» укладений Договір факторингу №01092025/1, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 38243784 від 20.01.2022 до відповідача. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 12376 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 3400 грн.; заборгованість за відсотками становить 8976 грн., яку позивач просив стягнути позивач з відповідача, а також судові витрати у справі.
Ухвалою судді від 01.06.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. 
Представник позивача у позові просив розглянути справу в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином згідно з вимогами ЦПК України. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав.
За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Головуючий суддя перебував у плановій відпустці з 15.06.2026 по 15.07.2026 включно, а також 07.08.2026.
Датою ухвалення рішення у даній справі є 10.08.2026, тобто дата складання повного тексту рішення.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 20.01.2022 між ТзОВ ФК "Ірбіс" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №38243784 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами вказаного договору товариство надає клієнту кредит у розмірі 3400грн. на 90 днів з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку платежів згідно п.3.2. договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені договром проценти у строки та на умовах даного договору. Пільгова процентна ставка - 2,8%, стандартна процентна ставка в день становить 3 % та застосовується в межах строку, вказаного у п 4.2. договору. Згідно п.4.2. Договору, термін повернення кредиту та відсотків визначено до 20.04.2020. (а.с. 18-23).
У Додатку №1 до Договору сторонами погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та згідно якої вбачається, що загальна вартість кредиту за цим договором складає 12376 грн., реальна річна процентна ставка становить 91795,23% (а.с.23зворот-24).
Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТзОВ ФК "Ірбіс" вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ідентифікація позичальника  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснена первісним кредитором ТОВ ФК"Ірбіс". Договір підписаний позичальником із застосуванням електроннного підпису одноразовим ідентифікатором 496914, що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта ТОВ «ФК «Ірбіс» від 16.02.2026 (а.с.14).
ОСОБА_1  отримав грошові кошти в сумі 3400 грн. 20.01.2022 о 16:41:26 шляхом їх перерахунку на маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в ситемі iPay.ua - 132500060, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків (а.с.31).
Також, судом встановлено, що 01.09.2025 між ТзОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено Договір факторингу №01092025/01, відповідно до якого ТОВ ФК«Ірбіс» передає ТОВ «ФК «Позика» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.25-27).
На виконання умов Договору факторингу ТОВ «ФК «Позика» сплатило ТОВ ФК«Ірбіс» грошові кошти у розмірі 3490472,17грн., що підтверджується платіжною інструкцією №6054383 від 02.09.2025 (а.с.34).
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги від 01.09.2025, підтверджує факт переходу від ТОВ ФК«Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» права вимоги заборгованості щодо боржників в кількості 25419, який є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.9).
Відповідно до Витягу із додатку №1 до Договору факторингу №01092025/01, ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги і до відповідача ОСОБА_1 в сумі 12376 грн. (а.с.12).
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем на дату звернення до суду, заборгованість відповідача за кредитним договором №38243784 не погашена та складає 12376 грн., яка складається з наступного: 3400 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8976грн. - заборгованість за відсотками (37-38).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд робить висновок, що 20.01.2022 між ТОВ ФК«Ірбіс» та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту №38243784. ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з умовами нарахування відсотків, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, погодив умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір було укладено в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідач отримав кредитні кошти (що підтверджено матеріалами справи) і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі. ТОВ «ФК «Позика» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Розрахунок заборгованості за тілом кредиту та простроченою заборгованістю за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування підлягають стягненню, оскільки відповідають умовам договору та строку його дії. Суд зауважує, що протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, розмір заборгованості також не оспорено. Оскільки відповідач не спростовував розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом, як достовірний. Тому позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ ФК «Позика" витрати на правничу допомогу в розмірі 5500 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026; Актом надання послуг №38243784 від 08.05.2026; Детальним описом робіт, виконаних адвокатом Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої допомоги; додатковою угодою №38243784 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2026, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діляьністю серії КС №11628/10 адвоката Горобей Р.Г. (а.с.10,13, 15-17, 30, 39).
За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та керуючись принципами справедливості і розумності, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2662,40 грн. 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 525, 526, 626,629, 63, 633, 1054 ЦК України, ЗУ "Про електронну комерцію", суд 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Кредитним договором №38243784 від 20.01.2022 у розмірі 12376 (дванадцять тисяч триста сімдесят шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. та 5500 грн. витрат на правову допомогу, а разом 8162, 40 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 10.08.2026.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», ідентифікаційний код юридичної особи 39493634, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд.21/1, м.Бровари, Київська область. 07406, електронна адреса: ppr@fkpozyka.com.ua
Представник позивача: адвокат Міньковська Анастасія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , електронна адреса:  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М.Томілін