Справа № 710/1078/26 
Провадження № 2/710/953/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді — Побережної Н.П.,
за участю секретаря судового засідання — Слободяник І.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог.
24.06.2026 до Шполянського районного суду Черкаської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 . Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором №27.09.2025-100001402 від 27.09.2025 у розмірі 30 560,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. — основний борг; 12 400,00 грн. — проценти за користування кредитом; 2 160,00 грн. — комісії; 8 000,00 грн. — проценти річних за статтею 625 ЦК України. Також позивач просить стягнути 2 662,40 грн судового збору та 120,18 грн витрат, пов`язаних із направленням відповідачці позовної заяви з додатками.
Аргументи учасників справи.
Позивач зазначив, що 27.09.2025 сторони в електронній формі уклали кредитний договір № 27.09.2025-100001402. За договором відповідачці надано 8 000,00 грн. на 217 днів, до 01.05.2026. Кошти перераховано на платіжну картку відповідачки. Договір передбачав фіксовану ставку 1 % на день у перших трьох чергових періодах та 0,5 % на день у наступних періодах, комісію за надання кредиту 720,00 грн і дві комісії за обслуговування по 720,00 грн.
Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання та відповідно має заборгованість за кредитним договром.
16.07.2026 відповідач подав відзив, в якому просить відмовити в заждоволенні позову повністю, а в разі встановлення підстав для часткового задоволення — виключити необґрунтовані нарахування. Відповідачка не заперечила факту укладення договору та отримання коштів, однак вказала на односторонній характер розрахунку, необхідність перевірки процентів, комісій і нарахувань за статтею 625 ЦК України, а також просила врахувати вплив воєнного стану на її фінансове становище.
Заяви (клопотання) учасників справи.
У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений у спосіб передбачений чинним законодавством. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач про розгляд справи по суті був повідомлений у спосіб передбачений чинним законодавством, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.06.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Мотивувальна частина.
Фактичні обставини, встановлені судом.
27.09.2025 ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 пропозицію про укладення кредитного договору № 27.09.2025-100001402. Відповідачка акцептувала її в інформаційній системі кредитодавця електронним підписом з одноразовим ідентифікатором E182, надісланим на зазначений нею фінансовий номер телефону.
Ідентифікаційні дані договору узгоджуються з даними BankID НБУ: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідачки збігаються. У відзиві відповідачка не заперечила належність їй електронного підпису, номера телефону або платіжної картки.
За заявкою сума кредиту становила 8 000,00 грн., строк — 217 днів від дати надання, кінцева дата повернення — 01.05.2026. Продовження строку не передбачено. Перші три чергові періоди оплачуються за ставкою 1 % на день, наступні — за ставкою 0,5 % на день.
Договором також установлено комісію за надання кредиту в розмірі 9 % від суми кредиту, тобто 720,00 грн, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості по 720,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим. Загальний розмір передбачених договором комісій становить 2 160,00 грн і відображений у графіку платежів.
Квитанція ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтверджує, що 27.09.2025 о 14:27:18 на картку № НОМЕР_1 успішно перераховано 8 000,00 грн. за договором № 27.09.2025-100001402. Маска цієї картки збігається з реквізитами, наведеними у договорі.
Розрахунок заборгованості станом на 17.06.2026 містить щоденні нарахування та не відображає платежів відповідачки. Несплачений основний борг становить 8 000,00 грн., договірні проценти — 12 400,00 грн., комісії — 2 160,00 грн., нарахування за статтею 625 ЦК України — 8 000,00 грн.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частин першої та третьої статті 12, статті 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності: кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Тому неподання відповідачкою контррозрахунку не означає автоматичного задоволення позову, але враховується при оцінці того, чи спростовані подані кредитодавцем докази.
Згідно зі статтями 76–80 ЦПК України доказами є дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи; належними є докази щодо предмета доказування, допустимими — отримані у встановленому законом порядку, достовірними — такі, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, а достатніми — ті, що у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України жодний доказ не має наперед установленої сили, а суд оцінює кожний доказ окремо та їх взаємний зв`язок у сукупності.
Вимогами ст. 11, 509 ЦК України визначено, що цивільні права й обов`язки виникають, зокрема, з договорів, а зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник повинен учинити на користь кредитора певну дію, у тому числі сплатити гроші. Статті 525, 526, 629 ЦК України передбачають обов`язковість договору, належне виконання зобов`язання та недопустимість односторонньої відмови від нього.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За статтями 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися в електронній формі, а використання електронного підпису забезпечує дотримання письмової форми. Статті 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України закріплюють свободу договору та визначають, що договір є укладеним, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.
Стаття 1054 ЦК України покладає на кредитодавця обов`язок надати кредит у розмірі та на умовах договору, а на позичальника — повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049, статей 530, 610, 612 ЦК України позичальник повинен повернути кошти у строк і в порядку, установлені договором; невиконання у визначений строк є порушенням зобов`язання та простроченням боржника.
За змістом ст. 5, 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ містить інформацію у формі електронних даних, його оригіналом є електронний примірник з обов`язковими реквізитами та електронним підписом, а юридична сила такого документа не може заперечуватися виключно через електронну форму.
Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі, а електронним підписом одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що додається особою до електронних даних. Частини третя, шоста, дванадцята статті 11 цього Закону передбачають укладення електронного договору шляхом оферти й акцепту та прирівнюють підписаний у порядку статті 12 електронний договір до договору в письмовій формі. Пункти 1, 2 частини першої статті 12 допускають підписання електронного правочину електронним підписом або електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Подані пропозиція, заявка, паспорт споживчого кредиту, відомості про надсилання та введення одноразового ідентифікатора E182, дані BankID НБУ і платіжна квитанція містять узгоджені ідентифікаційні дані відповідачки, номер договору, дату, суму кредиту та реквізити платіжної картки. У сукупності ці докази підтверджують, що договір укладено саме ОСОБА_1 і що кредитодавець належно виконав свій обов`язок, перерахувавши їй 8 000,00 грн.
Відповідачка не заперечила належність їй номера телефону, одноразового ідентифікатора, даних BankID або картки, не заявила про несанкціонований доступ до її персональних чи платіжних даних і не надала доказів повернення кредиту. Строк виконання основного зобов`язання закінчився 01.05.2026. Тому на підставі статей 526, 530, 1049, 1054 ЦК України вимога про стягнення 8 000,00 грн. основного боргу є доведеною.
Відповідно до статей 536, 1048, 1056-1 ЦК України проценти є платою за правомірне користування кредитом, а їх розмір, тип ставки та порядок сплати визначаються договором. У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду розмежувала договірні проценти, які можуть нараховуватися в межах погодженого строку кредитування, та відповідальність за прострочення після спливу цього строку. У цій справі 12 400,00 грн процентів нараховані виключно протягом погоджених 217 днів, до 01.05.2026, тому не є санкцією за прострочення.
Арифметика договірних процентів відповідає заявці та графіку платежів: за перші 93 дні нараховано 7 440,00 грн (8 000,00 грн ? 1 % ? 93), за наступні 124 дні — 4 960,00 грн (8 000,00 грн ? 0,5 % ? 124). Загальна сума становить 12 400,00 грн. Відповідачка не навела конкретної помилки у кількості днів, ставках чи базі нарахування та не подала іншого розрахунку.
Щодо стягнення комісії в розмірі 720,00 грн. та додаткової комісії в розмірі 1440,00 грн.
Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом, зокрема, комісії кредитодавця, відносяться пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Умовами договору та графіком платежів окремо визначено комісію за надання кредиту 720,00 грн. і дві комісії за обслуговування по 720,00 грн.; їх розмір включено до загальної вартості кредиту, а строк сплати був відомий відповідачці під час акцепту.
У дослідженому договорі комісія за обслуговування встановлена за організацію та забезпечення конкретно перелічених сервісів: інформаційну підтримку різними каналами, можливість здійснювати платежі онлайн, відновлення доступу до особистого кабінету, нагадування та консультації. Договір окремо виключає з цієї комісії послуги, які закон зобов`язує надавати безоплатно. Відтак вимога про стягнення 2 160,00 грн. комісій є обґрунтованою.
Щодо 8 000,00 грн., позначених позивачем як проценти річних за статтею 625 ЦК України, суд виходить з того, що такі платежі мають іншу правову природу, ніж договірні проценти за користування кредитом. 
У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що плата за правомірне користування чужими коштами та наслідки неправомірного прострочення регулюють різні правовідносини.
Частина друга статті 625 ЦК України встановлює відповідальність боржника за прострочення грошового зобов`язання у вигляді інфляційних втрат і трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачені пунктом 17 заявки 170 000 % річних, обмежені 120,00 грн за один день та загальною сумою 8 000,00 грн, нараховуються лише внаслідок прострочення, а тому є мірою цивільно-правової відповідальності за статтею 625 ЦК України, незалежно від використаної сторонами назви.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України імперативно встановлено, що у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту (позики).
Усі спірні нарахування за статтею 625 ЦК України здійснені під час воєнного стану, тому умова договору не може бути застосована всупереч прямій законодавчій забороні.
Посилання відповідачки на воєнний стан не звільняє її від повернення отриманих коштів, сплати договірних процентів за час правомірного користування кредитом та погоджених комісій. Водночас воно узгоджується зі спеціальною нормою пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України саме щодо відповідальності за прострочення. Отже, у стягненні 8 000,00 грн. процентів річних за статтею 625 ЦК України належить відмовити.
Таким чином, суд вважає, що позов належить до часткового задоволення в сумі 22560,00 грн.
Судові витрати. 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат. За частиною першою статті 141 ЦПК України він покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено частково, то відповідно з відповідачки належить стягнути 1 965,44 грн. судового збору ( 73,82% від 2 662,40 грн.). 
Витрати на направлення позовної заяви з додатками в сумі 120,18 грн. підтверджені документами ТОВ «Поштова служба «Е-Пост» і пов`язані з розглядом справи. Відповідно до частин другої, третьої статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам належить стягнути 88,72 грн. ( 73,82% від 120,18 грн.).
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 211, 247, 263–265, 273, 354 ЦПК України, статтями 11, 204, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625–629, 638, 639, 1048–1050, 1054, 1056-1 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, статтями 8, 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 5, 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №27.09.2025-100001402 від 27.09.2025 у розмірі 22 560,00 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень), з яких: 8 000,00 грн. — основний борг; 12 400,00 грн. — проценти за користування кредитом; 2 160,00 грн. — комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1 965,44 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістдесят п`ять гривень сорок чотири копійки) та витрати, пов`язані з направленням позовної заяви з додатками, у розмірі 88,72 грн. (вісімдесят вісім гривень сімдесят дві копійки).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Повний текст рішення доступний у Єдиному державному реєстрі судових рішень: https://reyestr.court.gov.ua/.
Позивач: ТОВ «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, код ЄДРПОУ 37356833, інші відомості про особу сууду невідомі.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків — НОМЕР_2 , інші відомості про особу сууду невідомі.

Суддя Н.П. Побережна