справа № 752/30938/25 головуючий у суді І інстанції Кирильчук І.А.
провадження № 22-ц/824/12717/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 липня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Кирильчук І.А., у м. Києві, повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів, -
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом в якому просила зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити реструктуризацію зобов`язань позивача за кредитним договором № 68373896 від 23 лютого 2023 року згідно з вимогами пункту 7-1 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», був укладений договір № 58269409 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, у подальшому договору надано номер 68373896. Так, 23 лютого 2023 року було відкрито кредитну лінію зі встановленою фіксованою процентною ставкою у розмірі 26 % річних для операцій зняття коштів готівкою та при здійсненні торгових операцій. Зазначає, що після початку бойових дій, позивач була змушена виїхати, спочатку до іншого населеного пункту, у зв`язку з чим у позивача не було можливості здійснювати платежі за кредитом, оскільки вона втратила доступ до банківських сервісів, мобільних додатків та паролів. На цей час позивач дізналася про наявну заборгованість, яку вона не має змогу сплатити. Вказує, що позивач у відповідності до положень пункту 7-1 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», відповідає всім критеріям, що є необхідними для реструктуризації кредиту, однак умови реструктуризації, які їй було запропоновано АТ «Сенс Банк» не відповідають положенням законодавства, зокрема, сума заборгованості позивача залишалася без змін, відповідач додатково здійснював нарахування пені та штрафу та вимагав надання позивачем документів, які не були передбачені підпунктом 8 пункту 7-1 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені нею в позивній заяві. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501374616 обслуговування кредитної картки відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 180 000,00 грн в межах відновлювальної кредитної лінії максимальною сумою кредиту до 200 000,00 грн.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
07 жовтня 2022 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Акцепт на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500722762, пунктом 2 якого сторони погодили повернення заборгованості за кредитним договором № 501374616 від 2021-10-19 року. Розмір - 215 707,32 гривень в строк до 07 жовтня 2031 року;
23 лютого 2023 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 було укладено Акцепт на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500751171, пунктом 2 якого сторони погодили повернення заборгованості за кредитним договором № 500722762 від 07 жовтня 2022 року. Розмір - 225 353,97 гривень, строк до 23 лютого 2033 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у задоволенні заяви позивача про реструктуризацію зобов`язань не відмовляв. Більше того, матеріали справи свідчать про те, що відповідач вже двічі надав можливість позивачу скористалася своїм правом на отримання реструктуризації за кредитним договором.
Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 вказав, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Статтею 2 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з позовом позивач вказувала, що оскільки 02 липня 2023 року набув чинності Закон України від 10 червня 2023 року № 3156-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг», яким Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»,  доповнено пунктом 7-1, згідно якого визначалися умови реструктуризації договорів про споживчий кредит - вона має права на реструктуризацію боргу. 
Разом з тим, позивач не звернула уваги, що відповідно до підпунктів 1-5 пункту 7-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника, у тому числі договір про споживчий кредит не забезпечено заставою (іпотекою).
При цьому, судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року між АТ «Сенс Банк» та Позивачем було укладено Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501374616 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
В подальшому Кредитний договір від 19 жовтня 2021 року було припинено шляхом надання ОСОБА_1 нового кредиту, яким погашено попередній.
Так, відповідно до акцепту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500722762 від 07 жовтня 2022 року сторони погодили повернення заборгованості за кредитним договором 501374616 від 2021-10-19 року. Розмір 215 707,32 гривень в строк до 07 жовтня 2031 року.
Відповідно до оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500751171 від 23 лютого 2023 року сторони погодили повернення заборгованості за кредитним договором 500722762 від 07 жовтня 2022 року. Розмір 225 353,97 гривень, в строк до 23 лютого 2033 року.
Зі змісту пункту 7-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що його вимоги поширюються виключно на кредитні договори, укладені до 24 лютого 2022 року.
На момент звернення позивача до суду не існувало діючих кредитних договорів з відповідачем, які б були укладені до 24 лютого 2022 року.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав до реструктуризації заборгованості за кредитним договором від № 500751171 від 23 лютого 2023 року з огляду на приписи п. 7-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» немає.
Доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.
Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.