ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 р. 	Справа № 520/33024/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І.) у справі №520/33024/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за періоди з 01.01.2023 по 03.01.2023, з 04.01.2023 по 06.01.2023, з 06.01.2023 по 17.01.2023, з 17.01.2023 по 20.01.2023, з 20.01.2023 по 03.02.2023, з 10.04.2023 по 25.04.2023, з 25.04.2023 по 09.05.2023, з 08.06.2023 по 20.06.2023, з 11.09.2023 по 25.09.2023, з 07.11.2023 по 17.11.2023 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. за кожен місяць перебування у відпустці;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за період з 01.01.2023 по 03.01.2023, з 04.01.2023 по 06.01.2023, з 06.01.2023 по 17.01.2023, з 17.01.2023 по 20.01.2023, з 20.01.2023 по 03.02.2023, з 10.04.2023 по 25.04.2023, з 25.04.2023 по 09.05.2023, з 08.06.2023 по 20.06.2023, з 11.09.2023 по 25.09.2023, з 07.11.2023 по 17.11.2023 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. за кожен місяць переривання у відпустці для лікування після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, в загальній сумі 700 000 (сімсот тисяч) грн. 00 коп.
- судові витрати покласти на Військову частину НОМЕР_1 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за періоди з 01.01.2023 по 03.01.2023, з 04.01.2023 по 06.01.2023, з 06.01.2023 по 17.01.2023, з 17.01.2023 по 20.01.2023, з 20.01.2023 по 03.02.2023, з 10.04.2023 по 25.04.2023, з 25.04.2023 по 09.05.2023, з 08.06.2023 по 20.06.2023, з 11.09.2023 по 25.09.2023, з 07.11.2023 по 17.11.2023 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на місяць пропорційно часу проходження стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 за період з 01.01.2023 по 03.01.2023, з 04.01.2023 по 06.01.2023, з 06.01.2023 по 17.01.2023, з 17.01.2023 по 20.01.2023, з 20.01.2023 по 03.02.2023, з 10.04.2023 по 25.04.2023, з 25.04.2023 по 09.05.2023, з 08.06.2023 по 20.06.2023, з 11.09.2023 по 25.09.2023, з 07.11.2023 по 17.11.2023 у розмірі по 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на місяць пропорційно часу проходження стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вищевказане рішення суду набрало законної сили. 
Позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи та стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 20 000,00 грн. 
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 заяву задоволено частково.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп.
В іншій частині заяву залишено без задоволення.
Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з додатковим рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати останнє та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, мотивуючи це тим, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки адвокат був обізнаним про позицію позивача. 
Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.
Вважає, що судом не було повно і всебічно досліджено обставини справи, а тому оскаржуване додаткове рішення суду є необґрунтованим та незаконним. 
Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позову, а також співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), дійшов висновку, що належною до стягнення з відповідача на користь позивача сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума у розмірі 10 000,00 грн. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною 3 ст.132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, ч. 7 ст.139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також-чи була їх сума обґрунтованою.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження понесених витрат на витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні докази: 
договір про надання професійної правничої допомоги від 24.12.2024 (а.с.146-153); 
додаткову угоду №2 від 08.12.2025 до договору від 24.12.2024 про надання професійної правничої допомоги (а.с.154);
акт прийому - передачі наданих послуг від 03.04.2026 (а.с.155).
Судом встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатським об`єднанням "Гур`єв та партнери", в особі керуючого партнера адвоката Гур`єва А.А. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 24.12.2024 (далі по тексту - Договір від 24.12.2024).
Згідно п.1.1 Договору від 24.12.2024 клієнт (позивач) доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт (позивач) зобов`язується прийняти її та оплатити адвокатському об`єднанню зазначені послуги.
Відповідно до п.2.4 Договору від 24.12.2024 прийняття кожного доручення оформляється додатковою угодою до цього Договору, яка є окремим договірним зобов`язанням і в якій зазначаються вид правничої допомоги, орієнтовні строки її надання, розмір гонорару (винагороди) та фактичних витрат, а також порядок їх сплати тощо.
Відповідно до п.10.1-10.4 Договору від 24.12.2024 розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та порядок його сплати визначається сторонами у порядку, що передбачений п. 2.4. Договору. 
Остаточний розмір гонорару (винагороди) за надання професійної правничої допомоги та/або порядок його сплати визначається сторонами шляхом підписання акту. 
При розрахунку вартості надання професійної правничої допомоги, вказаної в п.п.10.1. та 10.2 цього Договору, враховується час, витрачений адвокатським об`єднанням, його адвокатами, помічниками та співробітниками, а також обсяг та складність наданих послуг.
Згідно додаткової угоди №2 від 08.12.2025 до договору від 24.12.2024 про надання професійної правничої допомоги клієнт (позивач) доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується, надати клієнту (позивачу) наступні види професійної правничої допомоги в рамках адміністративного судочинства за позовом клієнта (позивача) до Військової частини НОМЕР_3 .3 про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити дії: надання усних/письмових юридичних консультації; аналіз судової практики; складання, оформлення та надсилання позовної заяви; складання, оформлення та надсилання інших заяв процесуального характеру; представництво інтересів клієнта (позивача) в окружному адміністративному суді. 
Загальна сума гонорару (винагороди) складає 20 000, 00 грн. та сплачується клієнтом (позивачем) протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня ухвалення рішення, яким закінчується провадження у справі.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2026 адвокатським об`єднанням надано позивачу наступні види правничої допомоги у рамках справи №520/33024/25: усні/письмові юридичні консультації; аналіз судової практики; складання, оформлення та надсилання позовної заяви; складання, оформлення та надсилання інших заяв процесуального характеру; представництво інтересів клієнта (позивача) в окружному адміністративному суді
Таким чином, розмір понесених позивачем вказаних витрат підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.
Відтак, посилання скаржника про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, позивачем заявлено до відшкодування на професійну правничу допомогу 20 000, 00 грн., проте судом першої інстанції стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на його користь 10 000, 00 грн. , виходячи з критеріїв співмірності та обґрунтованості таких витрат. 
Суд першої інстанції врахував часткове задоволення позову, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обмеживши заявлену позивачем до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія суддів зауважує, що надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинні бути доведені стороною справі.
Крім того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.03.2026 у справі № 160/6124/21.
З оскаржуваного рішення слідує, що наведене вище прийнято судом першої інстанції до уваги та враховано.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення на користь позивача 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Доводи апеляційної скарги про те, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені обставини враховані судом першої інстанції , у зв`язку з чим зменшено розмір витрат на правову допомогу, заявлених позивачем до відшкодування. 
Колегія суддів зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №240/32993/23.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин у даній справі.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 у справі №520/33024/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова