Справа № 444/2815/26
Провадження № 2/444/1996/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Зеліско Р. Й.
секретар судового засідання Мамедова Г.І.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбним прізвищем було ОСОБА_3 , відповідно її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельні ділянки.
Зазначає, що за життя мати, ОСОБА_2 , завжди казала, що все належне їй майно має належати її внучці, ОСОБА_5 , на користь якої вона складе заповіт, а після смерті ОСОБА_5 успадкує майно.
Стверджує, що вона ніколи навіть раніше не задумувався про спадкування майна після смерті матері, ОСОБА_2 , оскільки завжди вважала, що заповіт нею на все майно все-таки посвідчено в користь її дочки, а внуки спадкодавця, ОСОБА_5 і що саме вона зверталася за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Для неї стало несподіванкою, коли ОСОБА_5 повідомила, що вона не зверталася до нотаріуса з питанням спадкування після смерті ОСОБА_2 , заповіту від імені ОСОБА_2 в неї немає.
Після цього вона та ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області, тобто за останнім місцем проживання ОСОБА_2 , серед документів знайшли заповіт від її імені, з якого вбачається, що ОСОБА_6 на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, а також все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла дочці, ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що це викликало великий подив у неї, оскільки вона завжди вважала, що ОСОБА_2 склала заповіт на все майно саме в користь її дочки, ОСОБА_5 , про що зазначала за життя. 
Однак враховуючи знайдений документ, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 може бути лише спадкоємцем за правом представлення, вона прийшла до спільного із ОСОБА_5 рішення, що все-таки звертатися з питанням щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса буде вона, ОСОБА_1 , зважаючи на наявність заповіту в її користь, про який їй не було відомо до червня 2026 року.
Однак, звернувшись у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області їй було повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не реєструвалася, водночас було роз`яснено в усному порядку, що нею пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , так як вона не звернулася в шестимісячний строк після її смерті із заявою про прийняття спадщини, а також не була зареєстрована та постійно не проживала разом із матір`ю за зареєстрованою адресою її місця проживання: АДРЕСА_1 , на час смерті матері, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом № 441/01-16 від 09 червня 2026 року повідомила, що їй необхідно звернутися в судові органи для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Вважає, що в неї є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вона не знала про наявність заповіту від імені ОСОБА_2 , складеного нею в її користь, крім того просить врахувати, що відсутні інші спадкоємці за заповітом, особи, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 , а тому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18 червня 2026 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено 06 липня 2026 року.
Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчену копію спадкової справи, зареєстрованої після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак позивачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності.
Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.
А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Кам`яна Гора, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 18 березня 1997 року.
З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке повторно видане відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 07 листопада 2006 року, вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 10 травня 1980 року зареєстрували шлюб у Замківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 10 травня 1980 року було зроблено відповідний актовий запис за № 19. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_10 .
Тобто, дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_1 було ОСОБА_3 .
З свідоцтва про народження, яке видане 12 червня 1959 року, вбачається, що батьком позивача є ОСОБА_4 , матір`ю – ОСОБА_2 .
Факт реєстрації шлюбу 05 червня 1956 року між батьками позивача, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , яке видане 23 червня 1956 року.
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,2061 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1542912946227, кадастровий номер 4622784200:03:000:0095, цільове призначення земельної ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 122576269, який сформовано 03 травня 2018 року державним реєстратором Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною, а також власником земельної ділянки площею 0,4281 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1542921246227, кадастровий номер 4622784200:04:000:0111, цільове призначення земельної ділянки – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 122575888, який сформовано 03 травня 2018 року державним реєстратором Жовківської районної державної адміністрації Львівської області Дмитрієнко Наталією Тарасівною.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 15 липня 2020 року було складено відповідний актовий запис № 71, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане виконавчим комітетом Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області 15 липня 2020 року.
Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
А тому, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на земельні ділянки.
Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Нормою ст. 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Із заповіту, який 12 лютого 2018 року посвідчений ОСОБА_12 , керуючою справами виконкому Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 17, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, а також все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла дочці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто позивачу.
За відомостями виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, заповіт від імені громадянки ОСОБА_2 , посвідчений Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області 12 лютого 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 17, не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости ОСОБА_13 від 03 червня 2026 року.
З довідки № 731, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 03 червня 2026 року, вбачається, що ОСОБА_2 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала в будинку АДРЕСА_1 .
Суд враховує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не реєструвалася, на підтвердження чого Жовківською ДНК видано Витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 85638504 від 16 червня 2026 року.
Однак, Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом № 441/01-16 від 09 червня 2026 року повідомила позивача, що їй необхідно звернутися в судові органи для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не була зареєстрована та постійно не проживала з матір`ю, ОСОБА_2 , на час її смерті, за зареєстрованим місцем проживання матері, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , їй необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 , звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак вона цього не зробила.
Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Як наслідок, позивач пропустила строк для прийняття спадщини.
Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.
Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.
Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).
Суд приходить до висновку, що необізнаність позивача про наявність заповіту, посвідченого від імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того суд враховує, що відсутні інші спадкоємці за заповітом, з матеріалів справи не вбачається та під час розгляду справи не встановлено інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 .
Батько позивача, а чоловік ОСОБА_2 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 січня 1998 року було зроблено запис за № 2, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане виконавчим комітетом Кам`яногірської сільської ради Жовківського району Львівської області 13 січня 1998 року.
Отже, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 09.07.2026 року.

Суддя:      Зеліско Р. Й.