ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 р. 	Справа № 520/2965/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 року (ухвалене суддею Шляхова О.М.) в справі № 520/2965/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №205250015154 від 21.01.2026 р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 14.01.2026 р., зарахувавши до пільгового стажу період роботи згідно із довідками, виданими ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" від 07.10.2025 р. №№ 172, 173 періоди роботи з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р., з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №205250015154 від 21.01.2026 р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно із довідками, виданими ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" від 07.10.2025 р. №№ 172, 173 періоди роботи з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р., з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2026 р. про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів роботи до пільгового стажу, наведеної судом у рішенні; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає, що позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, у зв`язку з чим, за результатом розгляду пред`явлених документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні пенсії за відсутності необхідного пільгового стажу. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 14.01.2026 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та за результатами розгляду прийнято рішення №205250015154 від 21.01.2026 р., яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Підставою для прийняття такого рішення стало те, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, відображені у довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів від 07.10.2025 р. №№ 172, 173, виданих ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський", оскільки заявником до заяви не долучена довіреність інспектору кадрів на право підпису документів , яка б підтверджувала право підпису документів.
Позивач не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 21.01.2026 р. № 205250015154, звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення пенсійного органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню та з метою ефективного захисту порушених прав позивача зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи згідно із довідками, виданими ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" від 07.10.2025 р. №№ 172, 173 періоди роботи з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р., з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р. та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.2026 р. про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів роботи до пільгового стажу, наведеної судом у рішенні.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (в подальшому - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон №1058-ІV).
Відповідно до ст. 8 Закону № 1058-IV, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Згідно з ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом..
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до ст. 100 Закону № 1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством..
Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (в подальшому - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442, атестація робочих місць передбачає визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах праці. Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз вищевикладених норм законодавства, вказує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є перебування особи на відповідній посаді або виконання нею робіт, що передбачені Списком №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією, а також атестація робочого місця у передбачених законом випадках. Отже, суттєвою особливістю є саме факт роботи позивача на посадах із шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені у Списку №2, характер такої роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі по тексту - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р. Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку.
Таким чином, якщо пільгова робота виконувалась до 31.12.1991 р., то застосовується Списки №1 та №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173; якщо виконання роботи пільгового характеру продовжувалося після 01.01.1992 р. або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994 р., то застосовується Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. №10; якщо така робота продовжувала виконуватись після 11.03.1994 р. або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003 р., то застосовується Списки №1 та №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.07.1990 р., позивач у період з 23.01.1992 р. по 16.03.2007 р. працював в ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" на посаді газоелектрозварювальника; у період з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р. на посаді електрозагозварювальника.
Розділом XXXII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалася професія «газозварювальник».
Розділом XXXIII «Загальні професії» списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачалася професія «газозварювальник».
Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 р. № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачена професія «газозварники».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що професія газозварник зазначена у Списку №2, розділ ХХХІІІ Загальні професії (у всіх галузях господарства).
Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 р. №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.
Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 р. в справі №535/103/17, від 27.03.2020 р. в справі №607/1266/17.
Трудовою книжкою позивача підтверджено період роботи з 23.01.1992 р. по 16.03.2007 р. на посаді газоелектрозварювальника та період роботи з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р. на посаді електрозагозварювальника на ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський", тобто на посадах які включена в списки посад зі шкідливими умовами праці, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний період роботи позивача повинен враховуватись при розрахунку пільгового стажу.
Отже, незважаючи на різне написання посад, які займав позивач протягом спірних періодів роботи, вони всі означають найменування однієї професії (яка пов`язана зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах), а отже і передбачені Списком №2 та дають право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відмовляючи спірним рішенням №205250015154 від 21.01.2026 р. позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області послалось на відсутність довіреності інспектора кадрів на право підпису документів, яка б підтверджувала право підпису документів, однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким, оскільки жодними нормами законодавства про пенсійне забезпечення не покладено на пенсіонера обов`язку підтверджувати повноваження директора, який підписав пільгову довідку. Тим більше, такий обов`язок відсутній у п. 20 Порядку №637 підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, на який посилається відповідач.
На особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його первинних документах. Помилки в заповненні первинних документів не може бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок їх ведення та заповнення з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 р. в справі № 677/277/17.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що всі необхідні записи, які підтверджують пільговий характер роботи, передбачені у трудовій книжці, які не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості чи об`єктивності.
Зі змісту довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 07.10.2025 р. №№ 172, 173, які видані ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" і за період з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р. (14 років 11 міс. 23 дня), з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р. (2 роки 2 міс. 27 днів) виконував обсяг робіт з електрогазозварювальних робіт ГТО, очистних споруд за професією електрогазосварник, зайнятий різанням та ручною зваркою, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ "Загальні професії" позиція 12 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36. Довідка видана на підставі наказів за 1992-2007 рр., відомостей про нарахування заробітної плати, наказів на проведення атестації робочих місць за умовами праці № 310 від 30.12.1998 р., № 93 від 26.05.2003 р., № 56 від 13.03.2013 р., особової справи робітника. У довідках також міститься наступна інформація: за період роботи ОСОБА_1 не знаходився у відпустках без збереження заробітної плати, простоїв на підприємстві не було, точковою, контактною та стиковою зваркою не займався; первинна атестація робочих місць даної професії проводилася в 1998 році, також міститься інформація про наступні атестації (2003, 2013 роки); Пільгові довідки підписані від імені ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" в.о. генерального директора ОСОБА_2 , Олефіренко О., інспектором з кадрів Сулім М.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що неврахування довідок від 07.10.2025 р. №№ 172, 173 з підстав того, що вони не відповідає Порядку №637, є неправомірним, тому відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, періоди роботи з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р., з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №205250015154 від 21.01.2026 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним спосіб захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , період роботи згідно із довідками, виданими ПрАТ "Агрокомбінат "Слобожанський" від 07.10.2025 р. №№ 172, 173 періоди роботи з 23.03.1992 р. по 16.03.2007 р., з 19.01.2016 р. по 16.04.2018 р. та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.01.026 р. про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів роботи до пільгового стажу, наведеної судом у рішенні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 по справі № 520/2965/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич