ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

"08" вересня 2026 р. справа №300/6313/26
м. Івано-Франківськ 
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах якої діє адвокат Міськів О.Т. (далі – представник позивача) звернулася в суд з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач) в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії щодо відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відмову у поновленні актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб № 4002 від 04.10.2026;
- зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано -Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, поновити актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внести виправлення в даний актовий запис № 4002, вказавши дату реєстрації шлюбу 03.10.1969. 
З`ясовуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження в адміністративній справі та дотримання позивачем вимог до позовної заяви, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно із частиною 4 статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Так, згідно заявлених позивачем вимог, предметом позову є оскарження протиправних дій відповідача відмови відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у поновленні актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб № 4002 від 04.10.2026;
За таких обставин суд повинен досліджувати наявність, зміст та правомірність дій відповідача щодо відмови у поновленні актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб № 4002 від 04.10.2026, а також підстави і мотиви прийняття такого рішення (акту), оскільки саме ці обставини становлять предмет доказування у справі.
При цьому, позивачем до матеріалів справи долучено лист відповідача від 16.04.2026 №1765/24.15.7-01, із змісту якого судом встановлено те, що позивач звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою від 14.04.2026 щодо видачі свідоцтва про розірвання шлюбу. За результатами розгляду вказаної заяви повідомлено позивача про те, що паперовий носій даного актового запису про шлюб не зберігся, провести верифікацію не є можливим, відмітка про розірвання шлюбу відсутня. Одночасно перевіркою виявлено розбіжності щодо дати державної реєстрації шлюбу, а саме у відомостях оригіналу свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Палацом одруження міста Жданова Донецької області вказано 04.10.1969 рік, однак в електронних відомостях відповідача дата зазначена 03.10.1969 рік. Враховуючи зазначене рекомендовано позивачу звернутися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану для поновлення актового запису про шлюб та внесення змін, а також звернутися до суду для внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень за наявності оригіналу паспорта, копії рішення суду про розірвання шлюбу та ухвали, належним чином засвідчених.
При цьому, у матеріалах позову відсутні докази щодо звернення позивача до відповідача із заявою для поновлення відповідного актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб, а також відсутня відмова відповідача на таке звернення. 
Таким чином, відсутність у матеріалах позову належного підтвердження факту звернення, а також відмови у поновленні актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб № 4002 від 04.10.2026 унеможливлює встановлення предмета спору як такого, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та витребування від позивача належних доказів, які підтверджують заявлений предмет спору, а саме факт звернення позивача до відповідача із заявою для поновлення відповідного актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб, а також відмову відповідача на таке звернення. 
Відтак, суд уважає за необхідне запропонувати позивачу надати суду належне підтвердження факту звернення позивача до відповідача із заявою для поновлення відповідного актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб, а також відмову відповідача на таке звернення.
Окрім того, позивач заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, вказавши на те, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у цій справі, на підтвердження вказаного долучила довідку з пенсійного органу від 15.05.2026 №1839 про суми виплаченої їй пенсії за період з листопада 2025 року по січень 2026 року. 
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, а також предмет позову.
Разом з тим, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат (наприклад, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
За загальним правилом за подання заяв, скарг до суду кожен, хто їх подає, має сплатити судовий збір, за винятком платників, які звільнені від сплати на підставі закону, або існують умови, які суд може використати для відтермінування, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати цього платежу.
Відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.
Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище скаржника, що відповідно унеможливлює здійснити оплату судових витрат.
Такими документами можуть бути, зокрема, довідка з Пенсійного фонду України про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, довідка з Управління праці та соціального захисту населення про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, довідка з Державного центу зайнятості про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору за 2025 календарний рік.
У даному випадку суд зазначає, що позивачем на підтвердження скрутного матеріального становища до позовної заяви додано довідку з пенсійного фонду про суми виплаченої пенсії за період з листопада 2025 року по січень 2026 року, що не дає суду можливості у повній мірі визначити й визнати майновий стан позивача таким, щоб звільнити її від сплати судового збору.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява № 28249/95) право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2023 в справі №9901/988/18 та від 21.03.2023 у справі №990/13/23.
Таким чином, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви.
З урахуванням вимог частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
У відповідності до предмета спору, суд вважає, що позивачем заявлено одна вимога немайнового характеру.
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою – 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. 
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд звертає увагу, що абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", який вступив в дію з 01.01.2026, установлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2026 року складає 3328,00 грн. 
Відтак, розмір судового збору за подання до адміністративного суду позову із заявленими позовними вимогами становить 1064,96 грн.
Таким чином, суд уважає за необхідне, запропонувати позивачу сплатити судовий збір за подання цього позову в сумі 1064,96 грн.
За таких обставин, позовну заяву подано без додержання вимог статті 160, 161 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу строк для їх усунення.
Враховуючи наведене, керуючись статями 160, 161, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
відмовити ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору за подання до адміністративного суду цього позову.
позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.
Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: 
- належне підтвердження факту звернення позивача до відповідача із заявою для поновлення відповідного актового запису про розірвання шлюбу та у внесенні змін щодо дати укладення шлюбу до актового запису про шлюб, а також відмову відповідача на таке звернення;
- подання документу про сплату судового збору у розмірі 1064,96 грн, або для вирішення судом наявності умов, необхідних для застосування норм статті 8 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI слід надати до суду, документи які підтверджують скрутне матеріальне становище позивача, що відповідно унеможливлює здійснити оплату судових витрат із сплати судового збору, а саме: довідку з Пенсійного фонду України про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, довідку з Управління праці та соціального захисту населення про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, довідку з Державного центу зайнятості про наявність/відсутність виплат у ОСОБА_1 за 2025 рік, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору за 2025 календарний рік.
Роз`яснити, що в разі бездіяльності щодо усунення недоліків у вище зазначений строк, позовна заява буде повернена позивачу.

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.