ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року Справа № 915/1546/25 
м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., 
за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В. 
за участі представників учасників справи:
від позивача (представник позивача) - Лукін В.А., керівник, 
від відповідача (представник відповідача) - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД», просп. Героїв України, 13-А, кв. 44, м. Миколаїв, 54007, код ЄДРПОУ 23399007
електронна пошта: office@ultra.mk.ua
до відповідача: Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, адреса вул. Дорогожицька, 10, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ 01190043
електронна пошта: rrt@rrt.ua
в особі: Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, просп. Центральний, 24-Р, м. Миколаїв, 54029, код ЄДРПОУ 34927126
електронна пошта: mk.reception@rrt.ua
про: повернення майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» звернулось до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовною заявою б/н від 24.10.2025 (вх. № 15030/25 від 27.10.2025), в якій просить суд: 
1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.
2. Розгляд всієї справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (без виклику сторін).
3. Зобов`язати Відповідача - Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, (код ЄДРПОУ 01190043) в особі відокремленого підрозділу Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, місцезнаходження: 54029, м. Миколаїв, пр. Центральний, 24-Р, (код ЄДРПОУ 34927126) повернути Позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю фірма «АСГАРД», місцезнаходження: 54007, місто Миколаїв, пр. Героїв України, 13А, кв.44, (код ЄДРПОУ 23399007), майно - технічні засоби та обладнання, що є власністю Позивача та розміщені на об`єктах Відповідача, а саме на
- РРС Казанка, розташованій у смт. Казанка, вул. Баранчука, 9, згідно переліку, наведеного нижче (без інв. номерів):
1. Антена секторна AS2400-12 - 2 шт.
2. Блок розеток мережевих з вимикачем та фільтром - 2 шт.
3. Лічильник обліку витрат електроенергії - 1 шт.
4. Трубостійка металева - 2 шт.
5. Антена секторна WiMax AS5600-16 - 1 шт.
6. Джерело безперебійного живлення - 1 шт.
7. Кабель силовий трижильний ПВС 2,5х3 - 150 м
8. Контейнер апаратурний типу AE1045 Rittal - 1 шт.
9. Кабель вита пара UTP-5E - 100 м.
10. Шафа телекомунікаційна 8U у комплекті- 1 шт.
11. Трубостійка металева - 1 шт.
12. Антена секторна RB SXT 5 mHz - 4 шт.
13. Антена секторна МТ МАХ MikroTik AS5600-16 - 2 шт.
14. Кабель ВОЛЗ - 25 м.
- на РРС Новий Буг, розташованій у м. Новий Буг, майдан Широка Площа, 10А, щогла, згідно переліку, наведеному нижче (без інв. номерів):
1. Антена секторна AS2400-12 - 1 шт.
2. Антена направлена AD2400-24 - 1 шт.
3. Блок розеток мережевих з вимикачем та фільтром - 2 шт.
4. Лічильник обліку витрат електроенергії - 1 шт.
5. Контейнер апаратурний типу AE1045 Rital - 1 шт.
6. Трубостійка металева - 2 шт.
7. Антена секторна AS2400-12 - 1 шт.
8. Антена направлена AD2400-24 - 1 шт.
9. Антена секторна WiMax (MT MAX) 1 шт.
10. Антена секторна AS5600-16 - 1 шт.
11. Кабель силовий трижильний ПВС 2,5х3- 150 м
12. Джерело безперебійного живлення - 1 шт.
13. Шафа телекомунікаційна 8U у комплекті - 1 шт.
14. Кабель вита пара UTP 5e -650 м.
15. Трубостійка металева подовжена - 4 шт.
16. Антена секторна AS2400-12 - 1 шт.
17. Антена секторна WiMax (МТ МАХ) - 3 шт.
18. Кабель ВОЛЗ (патчкорд оптичний FTTH SC/UPC L=100м) - 67 м.
19. Кабель ВОЛЗ (патчкорд оптичний FTTH SC/UPC L=100м) - 25 м.
4. Стягнути з Відповідача судові витрати по справі (судовий збір).
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ТОВ фірмою «АСГАРД» та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в особі відокремленого підрозділу Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення був укладений договір надання телекомунікаційних послуг № 23-2020 від 28.12.2019 з додатками, додатковою угодою від 01.06.2020 з додатками, додатковою угодою від 31.07.2020 з додатком. Згідно з умовами Договору Виконавець у якості послуги надає телекомунікаційну послугу з експлуатаційно-технічного обслуговування технічних засобів та обладнання базових станцій, які є власністю Замовника, змонтованих та розміщених на об`єктах КРРТ, у тому числі на РРС Новий Буг, розташованій у м. Новий Буг, майдан Широка площа, 10А, та на РРС Казанка, розташованій у смт. Казанка, вул. Баранчука, 9. Вказані базові станції входять до складу телекомунікаційної мережі Замовника - мережі передачі даних «АСГАРД».
Позивач зазначає, що майно - технічні засоби та обладнання базових станцій передавалися Замовником Виконавцю починаючи з 2004р. по 2017р. за раніше укладеними договорами: з МОРТПЦ: № 15 від 01.05.2003р., з ДП «МОРТПЦ» № 17 від 01.01.2006, та договорами з КРРТ: № 59 від 01.04.2008, № 56 від 01.08.2010, № 20-2012 від 15.12.2011, № 37-2015 від 31.12.2014, додатковими угодами до них, відповідно до специфікацій, які містяться у робочих проектах, по Актам прийому-передачі майна та за фактами встановлення на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг для надання телекомунікаційних послуг. Майно Замовника, розміщене на об`єктах РРС Новий Буг та РРС Казанка, яке було передане Виконавцю за раніше укладеними договорами, Актами приймання-передачі згідно проектним та дозвільним документам до базових станцій телекомунікаційної мережі ТОВ «АСГАРД», наведено у переліках. За даними позивача, на даний момент майно згідно вказаних переліків перебуває в натурі на об`єктах КРРТ у м. Новий Буг (місцезнаходження: Миколаївська область, м. Новий Буг, майдан Широка площа, 10-А) та у смт. Казанка (місцезнаходження: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Баранчука, 9) у сфері діяльності Відповідача, який відповідно до положень Цивільного кодексу України, норм діючого законодавства, що регулюють відносини Сторін при наданні послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування технічних засобів телекомунікацій, діючого Договору не має права на володіння та користування цим майном.
Позивач вказує, що у січні 2025р. ТОВ «АСГАРД», як Замовник послуг, які надаються Виконавцем на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг, більше не мав потреби в цих послугах на вказаних об`єктах, а також виникла виробнича необхідність у розміщенні зазначених вище технічних засобів та обладнання базових станцій на інших об`єктах телекомунікаційної мережі ТОВ «АСГАРД» в Миколаївській області. Керуючись процедурою, передбаченою Сторонами у п. п. 2.3.3. Договору про відмову від розміщення, про демонтування та повернення усього обладнання узгодженого переліку, яке встановлене на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг Виконавця по Актам (зворотного) приймання-передачі, письмово попередив про це Виконавця за 30 днів до дати виведення обладнання з експлуатації.
За даними позивача, Виконавець проігнорував законні вимоги стосовно відмови від розміщення обладнання та повернення майна, викладених у листах Замовника, не виконав у строк свої зобов`язання за Договором впродовж тривалого часу. Замовник такі дії зі сторони Виконавця вважає невиконанням/неналежним виконанням умов Договору, порушенням законних прав Замовника згідно Договору, що в підсумку завдає значних збитків через неможливість використання утримуваних Виконавцем технічних засобів та обладнання на інших об`єктах Замовника.
Враховуючи викладені обставини та факти, позивач зазначає, що має обґрунтоване право вимагати повернення майна, зазначених у позові переліків, у натурі.
Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.ст. 11, 202, 316, 317, 321, 387, 395, 397-399, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.11.2025, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1546/25 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 17.12.2025 о 12:00; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

01.12.2025 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив б/н від 30.11.2025 (вх. № 16754/25 від 01.12.2025) на позовну заяву, в якому відповідач надає суду заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, в яких наголошує, зокрема, на тому, що з доданих до позовної заяви документів вбачається, що акти введення в експлуатацію основних засобів, переліки майна на об`єктах КРРТ та інвентарні списки основних засобів є односторонніми документами, які складено та підписано лише позивачем, а тому вони жодним чином не доводять факт передачі майна, яке вказане в них відповідачу у рамках укладених договорів. Копії доданих робочих проєктів та копії дозволів на експлуатацію РЕЗ надають дозвіл та є умовою розміщення на об`єктах відповідача певного обладнання, проте також не доводять факт передачі майна. Позивач вказує, що майно, яке необхідно повернути, знаходиться на балансі позивача, було прийнято в експлуатацію позивачем як основні засоби згідно актів введення в експлуатацію основних засобів від 05.02.2016 та від 27.09.2016. Між тим в актах передачі обладнання не вказано взагалі перелік його складових, що унеможливлює встановлення відповідності такого обладнання основним засобам, перелік яких міститься у вищевказаних актах введення в експлуатацію основних засобів від 05.02.2016 та від 27.09.2016, на які посилається позивач. Таким чином, як виснує відповідач, вимагаючи зобов`язати відповідача повернути передане окреме індивідуально визначене рухоме майно, позивач не зазначає за якими саме документами воно передавалось. Тобто, позивачем не доведено сам факт володіння відповідачем майном, яке є власністю позивача, та яке необхідно повернути. 
З урахуванням наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Асгард» до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, в особі відокремленого підрозділу Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про повернення майна, відмовити в повному обсязі.

09.12.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» надійшла сформована в системі «Електронний суд» відповідь на відзив б/н від 08.12.2025 (вх. № 17498/25 від 09.12.2025), в якому товариство вважає, що твердження відповідача у відзиві є неправомірними, суперечливими мають загальну інформаційну, без конкретних доказів і фактичних даних; та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

16.12.2025 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшли сформовані в системі «Електронний суд» заперечення б/н від 15.12.2025 (вх. № 17835/25 від 16.12.025) на відповідь на відзив, в яких відповідач надає суду свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх відхилення.

17.12.2025 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 17.12.2025 (вх. 18018/25 від 17.12.2025), в якій відповідач у зв`язку з подачею сторонами всіх передбачених процесуальним законом заяв по суті спору, відсутністю інших заяв чи клопотань, а також долученням всіх наявних доказів, просить суд закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2025 було постановлено позивачу у строк до 19.01.2026 надати суду додаткові пояснення щодо окремого питання, а саме щодо документального підтвердження (у відповідності до умов п. 4.4 Договору надання телекомунікаційних послуг № 23-2020 від 28.12.2019) передачі від замовника виконавцю обладнання, щодо якого заявлені позовні вимоги. У поясненнях необхідно вказати конкретні реквізити актів прийому-передачі окремо по кожному найменуванню обладнання відповідно до переліку, наведеного в прохальній частині позову; продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 29.01.2026 о 10:00.

19.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» додаткові пояснення б/н від 19.01.2026 (вх. № 788/26 від 19.01.2026) щодо конкретних реквізитів Актів прийому-передачі окремо по кожному найменуванню обладнання відповідно до переліку, наведеного в прохальній частині позову, з додатковим зазначенням функцій окремого обладнання.

29.01.2026 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 29.01.2026 (вх. № 1336/26 від 29.01.2026) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження у справі № 915/1546/25 та призначено її до судового розгляду по суті на 19.02.2026 о 10:00.
Про час та місце розгляду справи учасників справи було повідомлено відповідною ухвалою від 29.01.2026.

Судове засідання у справі № 915/1546/25, призначене на 19.02.2026, не відбулось у зв`язку з оголошенням у місті Миколаєві повітряної тривоги, та, відповідно необхідності перебування працівників та відвідувачів суду в укритті. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2026 було повідомлено учасників справи про розгляд справи 23.03.2026 об 11:30.

В засіданні 23.03.2026 суд розпочав розгляд справи № 915/1546/25 по суті, заслухавши вступні слова представників сторін та розпочавши дослідження доказів, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. За результатами проведеного засідання судом було постановлено ухвалу, із занесення її до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 28.04.2026 о 10:00. Крім того, в засіданні судом було запропоновано учасникам справи у строк до 17.04.2026 надати письмові пояснення щодо складання акту-приймання-передачі на підставі п. 2 додаткової угоди від 31.07.2020.

16.04.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» надійшли сформовані в системі «Електронний суд» додаткові пояснення б/н від 15.04.2026 (вх. № 5395/26 від 16.04.2026) щодо питання складення акту приймання-передачі на підставі п. 2 додаткової угоди від 31.07.2020 до Договору, а також щодо зазначення доказів по кожному засобу, який зазначений в позові.

20.04.2026 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшли сформовані в системі «Електронний суд» б/н від 17.04.2026 (вх. № 5544/26 від 20.04.2026) на виконання протокольної ухвали суду від 23.03.2026.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.04.2026, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи по суті було відкладено на 26.05.2026 о 10:30. Крім того, судом було постановлено відповідачу надати письмові пояснення по кожному найменуванню обладнання відповідно до переліку, наведеного в прохальній частині позову.

08.05.2026 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшли сформовані в системі «Електронний суд» б/н від 08.05.2026 (вх. № 6867/26 від 08.05.2026) на виконання протокольної ухвали суду від 28.04.2026.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.05.2026 було повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі № 915/1546/25 відбудеться 18.06.2026 о 12:00.

В засіданні 18.06.2026 судом було продовжено дослідження доказів, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. В засіданні представником позивача було повідомлено суд про звернення до відповідача з пропозицією щодо врегулювання спору. Сприяючи примиренню сторін. У відповідності до приписів ч. 5 ст. 196 ГПК України, суд надав сторонам час для переговорів та відклав розгляд справи по суді до 23.06.2026 о 15:00.

23.06.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання б/н від 23.06.2026 (вх. № 9281/26 від 23.06.2026) про відкладення розгляду справи.
Також 23.06.2026 до суду Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшла заява б/н від 23.06.2026 (вх. № 9286/26 від 23.06.2026) про проведення розгляду справи без участі відповідача та його представника.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи було відкладено на 16.07.2026 о 15:00.
Про час та місце розгляду справи учасників справи було повідомлено відповідною ухвалою від 23.06.2026.

14.07.2026 до суду від Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява б/н від 14.07.2026 (вх. № 10196/26 від 14.07.2026) про проведення розгляду справи, що має відбутися 16.07.2026, без участі представника відповідача, з урахуванням поданих раніше заяв по суті та додаткових пояснень.

В судове засідання 16.07.2026 з`явився керівник позивача, якого суд заслухав. Відповідач свого представника в засідання не направив, про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином.
Так, копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2026 було направлено Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та Миколаївській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення в їх електронні кабінети в системі «Електронний суд». Документ доставлено до електронних кабінетів одержувачів 23.06.2026 о 19:20, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками. 
За такого, суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи по суті.
У судовому засіданні 16.07.2026 суд, заслухавши заключне слово представника позивача, перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
За результатами розгляду справи по суті, 16.07.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

28.12.2019 між Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, як Виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард», як Замовником, було укладено Договір № 23-2020 (далі - Договір), предметом якого є надання Виконавцем телекомунікаційних послуг Замовнику з експлуатаційно-технічного обслуговування технічних засобів, які змонтовані на об`єкті Виконавця і належать Замовнику та визначені Актами прийому-передачі.
Відповідно до п. 2.2.2 Договору Виконавець приймає на себе зобов`язання забезпечувати можливість встановлення технічних засобів, які належать Замовнику, на об`єктах Виконавця, і приймати його на експлуатаційно-технічне обслуговування за Актами прийому-передачі.
Згідно з п. 2.3.3 Договору Замовник має право на відмову від розміщення обладнання, письмово попередивши про це Виконавця за 30 днів до дати виведення обладнання з експлуатації.
Згідно з п. 4.4 Договору Виконавець приймає обладнання Замовника за Актами прийому-передачі, підписаними повноважними представниками Сторін. Обладнання, передане Виконавцю за раніше укладеними договорами вважається таким, що прийняте належним чином, і підписання нових актів прийому-передачі не потребує.
Відповідно до п. 9.2 Договору зміни і доповнення до цього Договору набувають чинності та стають його невід`ємною частиною за умови оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін.
Умовами п. 9.3 Договору передбачено, що спірні питання, які виникають під час виконання умов даного Договору, вирішуються Сторонами шляхом переговорів. Якщо у ході переговорів Сторони не дійшли згоди, спір передається на розгляд суду.
Відповідно до п. 10.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з 01.01.2020 і діє до 31.12.2020 включно, а в частині виконання фінансових зобов`язань по договору - до їх повного виконання.
Згідно з п. 10.2 Договору дія Договору може бути продовжена на кожний наступний рік шляхом підписання Сторонами додаткової угоди.
Договір скріплено підписами та печатками обох Сторін.

До матеріалів справи надано копії Додаткових угод до Договору № 23-2020 від 28.12.2019: додаткова угода від 01.06.2020 та додаткова угода від 31.07.2020.
Крім того, до матеріалів справи надано копії Договорів, укладених між позивачем та відповідачем, щодо надання послуг із розміщення і обслуговування технічних засобів зв`язку у період з 2003 року по 2014 рік, зокрема:
- Договір № 15 від 01.05.2003, з додатковою угодою від 01.07.2005;
- Договір № 17 від 01.01.2006 про надання телекомунікаційних послуг зв`язку, з додатковою угодою № 2 від 01.01.2008;
- Договір № 56 від 01.08.2010;
- Договір № 20-2012 від 15.12.2011, з додатковою угодою № 1 від 20.03.2012;
- Договір № 37-2015 від 31.12.2014, з додатковими угодами № 3 від 30.10.2015, № 6 від 30.12.2016, № 7 від 12.12.2017, № 8 від 29.12.2017.

На підставі умов укладених між Сторонами Договорів, згідно з технічними умовами, виданими Виконавцем, на встановлення, розміщення та зберігання технічних засобів та обладнання базових станцій на РРС Новий Буг та РРС Казанка (Технічні умови на проектні роботи по розміщенню обладнання ТОВ фірми «Асгард» на РРС Новий Буг Миколаївського ОРТПЦ, затверджені 28.04.2004; Технічні умови № 06-13-12/1173 на розміщення обладнання WiMax ТОВ фірма «Асгард» на АРРС Казанка Миколаївської філії Концерну РРТ, затверджені 21.03.2013; Технічні умови № 20-15-12/80 видані ТОВ фірма «Асгард» на прокладання волоконно-оптичного кабелю (ВОК) до контейнера ТОВ «Омега Телеком» на розміщення обладнання на РРС Новий Буг Миколаївської філії Концерну РРТ за адресою: м. Новий Буг, вул. Широка Площа, 10-А, затверджені 26.10.2015; Технічні умови № 29-17-12/1249 видані ТОВ фірма «Асгард» на прокладання волоконно-оптичного кабелю (ВОК) від обладнання ТОВ фірма «Асгард» в апаратній залі технічної будівлі до контейнеру з обладнанням ПрАТ «Київстар» на об`єкті (РРС Казанка) Миколаївської філії Концерну РРТ за адресою: Миколаївська область, Казанківський р-н, смт Казанка, вул. Баранчука, 9, затверджені 20.11.2017; Технічні умови № 30-17-12/1250 видані ТОВ фірма «Асгард» на прокладання волоконно-оптичного кабелю (ВОК) від обладнання ТОВ фірма «Асгард» в апаратній залі технічної будівлі до обладнання ПрАТ «Київстар» в технічній будівлі на об`єкті (РРС Новий Буг) Миколаївської філії КРРТ за адресою: м. Новий Буг, вул. Широка Площа, 10-А, затверджені 20.11.2017) Замовником було розроблено та погоджено Виконавцем робочі проекти:
- Робочий проект на розміщення базової станції ТОВ фірма «Асгард» на РРС Казанка Миколаївського ОРТПЦ (2005 рік);
- Робочий проект Том 1 Розміщення антено-фідерних пристроїв обладнання широкосмугового доступу ТОВ фірми «Асгард» на щоглі. Технологічні рішення (2016 рік);
- Робочий проект на розміщення базової станції ТОВ фірма «Асгард» на РРС Новий Буг Миколаївського ОРТПЦ (2004 рік), зі змінами.

Крім того, на виконання погоджених договорами умов Замовником було отримано дозволи на експлуатацію РЕЗ на об`єктах Виконавця від УДЦР згідно з власними діючими ліцензіями на використання РЧР України (копії дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів широкосмугового радіодоступу, дозволів на використання (експлуатацію) РЕЗ для системи передавання даних, висновків щодо електромагнітної сумісності радіоелетронного засобу широкосмугового радіодоступу надані позивачем до матеріалів справи.

За даними позивача, після виконання вказаних вище умов Виконавець надавав дозволи Замовнику виконувати монтажні роботи працівникам ТОВ «АСГАРД» зі встановлення обладнання на об`єктах РРС Новий Буг та РРС Казанка Виконавця. Первісні монтажні роботи, а також, роботи згідно з п. п. 2.3.1. з додаткового розміщення технічних засобів на об`єктах Виконавця тривали з 2004р. по 2017р.
Суд зауважує, що матеріали справи не містять вказаних позивачем дозволів на виконання монтажних робіт, як і доказів проведення відповідних робіт.
Разом із тим, матеріали справи свідчать про те, що у період з 2011 року по 2017 рік між сторонами підписувалися Акти прийому-передачі майна - технічних засобів, які раніше встановлені на об`єктах Виконавця.
При цьому, оскільки спірними у даній справі виступають правовідносини сторін щодо розміщення обладнання на об`єктах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на РРС Казанка (смт Казанка, вул. Баранчука, 9) та на РРС Новий Буг (м. Новий Буг, майдан Широка Площа, 10А), суд не надає оцінку обставинам передачі-прийняття технічних засобів за іншими адресами)

Так, 15.12.2011 Сторонами підписано Акт прийому-передачі майна (додаток № 1 до Договору № 20-2012 від 15.12.2011), зі змісту якого вбачається, що Замовник передав, а Виконавець прийняв технічні засоби, які раніше встановлені на об`єктах Виконавця, зокрема:
- на АРРС Казанка, смт Казанка, вул. Баранчука, 9: антени ШПС - 2 шт.;
- на РРС Новий Буг, м. Новий Буг, вул. Широка Площа, 10а: антени ШПС - 4 шт., антени WiMax - 2 шт.

30.10.2015 Сторонами підписано Акт прийому-передачі обладнання (Додаток № 1 до додаткової угоди № 3 від 30.10.2025 до Договору № 37-2025 від 31.12.2014), зі змісту якого вбачається, що Замовник додатково передав, а Виконавець прийняв технічні засоби:
- на РРС Новий Буг, м. Новий Буг, вул. Широка площа, 10а: антени ШПС - 1 шт., антени WiMax - 3 шт., ВОК - 67 м.

30.12.2016 Сторонами підписано Акт прийому-передачі обладнання (Додаток № 1 до додаткової угоди № 6 від 30.12.2016 до Договору № 37-2015 від 31.12.20214), зі змісту якого вбачається, що Замовник додатково передав, а Виконавець прийняв технічні засоби:
- на РРС Казанка, смт Казанка, вул. Баранчука, 9: антени WiMax - 7 шт.
Крім того, за змістом акту відображено, що у зв`язку з демонтажем Виконавець передав, а Замовник прийняв технічні засоби, зокрема:
- на РРС Казанка, смт Казанка, вул. Баранчука, 9: антени ШПС - 1 шт., антени WiMax - 1 шт.

12.12.2017 Сторонами підписано Акт прийому-передачі обладнання (Додаток № 1 до додаткової угоди № 7 від 12.12.2017 до Договору № 37-2025 від 31.12.2014), зі змісту якого вбачається, що Замовник додатково передав, а Виконавець прийняв технічні засоби:
- на РРС Казанка, смт Казанка, вул. Баранчука, 9: кабель ВОЛЗ - 25 м.

29.12.2017 Сторонами підписано Акт прийому-передачі обладнання (Додаток № 1 до додаткової угоди № 8 від 29.12.2017 до Договору № 37-2015 від 31.12.2014), зі змісту якого вбачається, що Замовник додатково передав, а Виконавець прийняв технічні засоби:
- на РРС Новий Буг, м. Новий Буг, вул. Широка площа, 10а: кабель ВОЛЗ - 25 м.

Матеріали справи свідчать про те, що у 2020 році позивач звертався до відповідача з листом за вих. № 02/07-2020 від 31.07.2020, в якому просив з 01.08.2020 припинити надання телекомунікаційних послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування технічних засобів, що належать товариству, на РРС Новий Буг та РРС Казанка. Даний лист позивач просив вважати невід`ємною частиною договору про надання телекомунікаційних послуг від 28.12.2019 № 23-2020.

У подальшому, 31.01.2025 позивачем було скеровано на адресу відповідача листа за вих. № 01/01-2025 від 29.01.2025, за змістом якого Замовник поінформував Виконавця про відмову від розміщення на РРС Казанка і РРС Новий Буг обладнання базових станцій, що належить ТОВ фірма «Асгард» і передане у відповідності до п. 4.4 Договору. Позивач просив відключити усе обладнання обох базових станцій згідно проектів від електроживлення, вивести з експлуатації та демонтувати для передачі на адресу товариства.

У відповідь на вказаний лист Миколаївською філією Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення було направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард» лист за вих. № 28/07 від 07.02.2025, в якому відповідач повідомляє про те, що станом на 05.02.2025 має два окремі діючі договори з ТОВ фірма «Асгард» (договір № 23-2020 від 28.12.2019) та ПП «Фактор» (договір № 22-2020 від 01.06.2020). Відповідач також зазначає, що телекомунікаційне обладнання, яке встановлене на РРС Казанка та РРС Новий Буг прийнято підприємством за актом приймання-передачі від ПП «Фактор» за договором № 22-2020 від 01.06.2020. Відповідачем було зазначено про те, що наразі у МФ КРРТ відсутні правові підстави для припинення надання послуг ПП «Фактор» за договором № 22-2020 від 01.06.2020 та демонтажу обладнання на РРС Казанка і РРС Новий Буг. Додатково відповідачем зазначено про те, що для проведення даних дій є необхідним підписання між ТОВ фірма «Асгард» та ПП «Фактор» актів про звоотнє приймання обладнання базових станцій.

07.03.2025 позивачем було скеровано на адресу відповідача лист за вих. № 01/03-2025 від 07.03.2025, в якому товариство не погоджується з доводами, викладеними у листі Концерну від 07.02.2025 та зазначає, що повторно звертається з відмовою від розміщення на РРС Казанка і РРС Новий Буг обладнання базових станцій, що належить ТОВ фірма «Асгард» та з проханням демонтувати усе обладнання для передачі на адресу товариства, та повідомити про строк виконання робіт.

Листом за вих. № 39/07 від 28.03.2025 Миколаївська філія Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард» про те, що відповідно до укладеної між Сторонами додаткової угоди від 31.07.2020 до Договору № 23-2020 від 28.12.2019 було, зокрема, припинено надання телекомунікаційних послуг на РРС Казанка та РРС Новий Буг та складено акт приймання-передачі від 31.07.2020. Відповідач зазначає, що передача обладнання (повернення) до ТОВ фірма «Асгард» оформлено та здійснено 31.07.2020. Відповідач також просив уточнити та надати ідентифікуючі ознаки обладнання ТОВ фірма «Асгард», яке було встановлено РРС Казанка і РРС Новий Буг.

Суд зауважує, що з матеріалів справи дійсно вбачається, що 31.07.2020 між Сторонами було підписано Додаткову угоду до Договору № 23-2020 від 28.12.2019, за змістом якої передбачено, що Сторони прийняли рішення внести зміни до Договору у зв`язку з припиненням надання телекомунікаційних послуг Замовнику на РРС Новий Буг та РРС Казанка. 
За змістом додаткової угоди зазначено, що Сторони склали акт приймання-передачі, який є Додатком № 1 від 31.07.2020 до цієї додаткової угоди.
З пояснень відповідача вбачається, що попри те, що додатковою угодою від 31.07.2020 визначено, що сторонами склали акт приймання-передачі, який є додатком № 1 до додаткової угоди, фактично позивач не повернув відповідачу підписаний документ. У відповідача наявний лише примірник, підписаний з його боку. Копію вказаного примірника було надано відповідачем до матеріалів справи.
Так, за змістом наданого до матеріалів справи підписаного в односторонньому порядку (зі сторони Виконавця) акту вбачається, що відповідач станом на 31.07.2020 фактично підтверджував готовність передати позивачу, як Замовнику:
- по об`єкту РРС Казанка: антени ШПС - 1 шт.; антени WiMax - 7 шт.; кабель ВОЛЗ - 25 м;
- по об`єкту РРС Новий Буг - антени ШПС - 4 шт.; антени WiMax - 5 шт.; кабель ВОЛЗ - 92 м.
За даними позивача, останній вказаного акту приймання-передачі від відповідача не отримував, а телекомунікаційне обладнання базових станцій Замовника яке було змонтовано згідно з ТУ, робочими проєктами, дозволами на експлуатацію РЕЗ, так і не залишало свого штатного місця згідно з проєктами на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг до цього часу, як належало, так і належить позивачу.

01.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард» було направлено на адресу Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення листа за вих. № 01/04-2025 від 01.04.2025, за змістом якого позивач звертав увагу відповідача, зокрема, на таке:
- майно - обладнання базових станцій, яке утримується на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг, є власністю ТОВ фірма «Асгард» та знаходиться на балансі ТОВ фірма «Асгард», було прийнято в експлуатацію ТОВ фірма «Асгард» як основні засоби згідно актів введення в експлуатацію основних засобів від 05.02.16 та 27.09.16;
- правові підстави повернення майна - телекомунікаційного обладнання вказаних базових станцій на об`єктах МФ КРРТ - РРС Казанка та РРС Новий Буг, яке є власністю ТОВ фірма «Асгард»: положення договору № 23-2020 від 28.12.2019, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 398, п. 2 ч. 1 ст. 399, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України;
- керуючись п.п. 2.3.3 Договору та вищенаведеним, як Замовник за Договором, товариство втретє звертається до Виконавця з відмовою від розміщення обладнання на РРС Казанка і РРС Новий Буг обладнання базових станцій, що належить ТОВ фірма «Асгард» і передане у відповідності до п. 4.4 Договору. 

19.05.2025 позивачем було скеровано відповідачу Претензію № 1 за вих. № 01/05-2025 від 19.05.2025 про невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором № 23-2020 від 28.12.2019, в якій товариство пропонувало контрагенту протягом 1 місяця виконати вимоги товариства і повернути спірне обладнання за актом приймання-передачі.
Матеріали справи не містять доказів реагування відповідача на вказану претензію.

Вказані обставини і спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Позивач наполягає, що на даний момент спірне майно перебуває в натурі на об`єктах КРРТ у м. Новий Буг (місцезнаходження: Миколаївська область, м. Новий Буг, майдан Широка площа, 10-А) та у смт. Казанка (місцезнаходження: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Баранчука, 9) у сфері діяльності Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, який відповідно до положень Цивільного кодексу України, норм діючого законодавства, що регулюють відносини Сторін при наданні послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування технічних засобів телекомунікацій, діючого Договору не має права на володіння та користування цим майном.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. 
При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам необхідно зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.
Системний аналіз зазначеного свідчить про те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. При цьому суд враховує, що некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням господарського судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Як ефективний необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Так, предметом позову фактично виступає вимога позивача щодо судового примусу відповідача до повернення належного позивачу майна, яке було передане Миколаївській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення у процесі виконання Договору № 23-2020 від 28.12.2019, після відмови Замовника від розміщення обладнання базових станцій на об`єктах Концерну.

На підтвердження права власності Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард» на майно - технічні засоби базових станцій на об`єктах РРС Казанка та РРС Новий Буг позивач зазначає, що вказане майно було придбане товариством за власний рахунок ще у 2004 році та у 2015-2016 роках та було відображене та обліковано у бухгалтерському та податковому обліку Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард». Майно обліковується та знаходиться на балансі позивача, було введено позивачем згідно з діючим законодавством в експлуатацію як основні засоби згідно з Актами введення в експлуатацію основних засобів від 05.02.2016 та від 27.09.2016, копії яких надані позивачем до матеріалів справи.
Також позивачем долучено до матеріалів справи Інвентарні списки основних засобів за місцем їх знаходження, експлуатації по об`єктам РРС Казанка, РРС Новий Буг.

Щодо обставин переді спірного майна відповідачу, судом взято до уваги, що за змістом відзиву Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення серед обставин, які визнаються відповідачем, було зазначено про те, що: 
1) на РРС Казанка було встановлено:
- телекомунікаційне обладнання, компл. - 1;
- антена ШСП - 1 шт;
- антена WiMax -7 шт;
- кабель ВОЛЗ - 25 м.
2) на РРС Новий Буг було встановлено:
- телекомунікаційне обладнання, компл. - 1;
- антена ШПС- 4 шт;
- антена WiMax -5 шт;
- кабель ВОЛЗ - 92 м.

Після відмови Замовника від розміщення обладнання базових станцій на об`єктах Концерну та після закінчення строку дії Договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням демонтувати обладнання базових станцій на РРС Казанка і РРС Новий Буг для їх повернення на адресу позивача, однак вказані звернення відповідачем задоволені не були.

Судом враховано, що за приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, та сторонами не оспорюється, що на підставі Договору № 23-2020 від 28.12.2019 позивачем, як Замовником, було передано відповідачу, як Виконавцю, зокрема, такі технічні засоби:
- по РРС Казанка: антени ШПС - 2 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011), при цьому, відповідно до акту-прийому-передачі обладнання від 30.12.2016 було демонтовано 1 антену ШПС; антени WiMax - 7 шт. (акт прийому-передачі обладнання від 30.11.16), при цьому, відповідно до акту-прийому-передачі обладнання від 30.12.2016 було демонтовано 1 антену WiMax; кабель ВОЛЗ - 25 м (акт прийому-передачі обладнання від 12.12.2017);
- по РРС Новий Буг: антени ШПС - 5 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011, акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); антени WiMax - 5 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011, акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); кабель ВОК - 67 м (акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); кабель ВОЛЗ - 25 м (акт прийому-передачі обладнання від 29.12.2017).

За умовами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 

Суд враховує, що оскільки строк дії Договору № 23-2020 від 28.12.2019 закінчився, а позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, в яких повідомляв по відмову від розміщення обладнання на спірних об`єктах, то правові підстави для розміщення технічного обладнання Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Асгард» на об`єктах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення відпали, відтак майно, передане Замовником Виконавцю на виконання умов Договору № 23-2020 від 28.12.2019 підлягає поверненню позивачу в силу вимог статті 1212 ЦК України.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.
Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Водночас, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Крім того, згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №461/3526/22, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №756/10624/21.
Судом враховано, що позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
При цьому, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.
Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що акти введення в експлуатацію основних засобів, переліки майна на об`єктах КРРТ та інвентарні списки основних засобів є односторонніми документами, які складено та підписано лише позивачем, а тому вони не доводять факт передачі майна, яке вказане в них відповідачу у рамках укладених договорів. Копії доданих робочих проєктів та копії дозволів на експлуатацію РЕЗ надають дозвіл та є умовою розміщення на об`єктах відповідача певного обладнання, проте також не доводять факт передачі майна.
Тому посилання позивача на вказані документи як на підтвердження обставин передачі спірного майна відповідачу відхиляються судом.
Водночас, судом враховано, що позивач у цій справі прагне після відмови Замовника від розміщення обладнання базових станцій на об`єктах Концерну отримати від відповідача повернення майна, яке було передане Миколаївській філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення у процесі виконання Договору № 23-2020 від 28.12.2019.
Як уже було наведено вище, з матеріалів справи вбачається що на підставі Договору № 23-2020 від 28.12.2019 позивачем, як Замовником, було передано відповідачу, як Виконавцю, зокрема, такі технічні засоби:
- по РРС Казанка: антени ШПС - 2 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011), при цьому, відповідно до акту-прийому-передачі обладнання від 30.12.2016 було демонтовано 1 антену ШПС; антени WiMax - 7 шт. (акт прийому-передачі обладнання від 30.11.16), при цьому, відповідно до акту-прийому-передачі обладнання від 30.12.2016 було демонтовано 1 антену WiMax; кабель ВОЛЗ - 25 м (акт прийому-передачі обладнання від 12.12.2017);
- по РРС Новий Буг: антени ШПС - 5 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011, акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); антени WiMax - 5 шт. (акт прийому передачі майна від 15.12.2011, акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); кабель ВОК - 67 м (акт прийому-передачі обладнання від 30.10.2015); кабель ВОЛЗ - 25 м (акт прийому-передачі обладнання від 29.12.2017).

Судом були взяті до уваги додаткові пояснення позивача б/н від 15.04.2026 (вх. № 5395/26 від 16.04.2026) щодо того, що абревіатури ШПС, WiMAX у актах приймання-передачі використані для спрощеного позначення приналежності до певної технології безпроводового зв`язку встановленого обладнання (антен, РЕЗ тощо) на базових станціях.
ШПС - це використовуваний в офіційних документах НКЕК, УДЦР абревіатура/термін, що означає шумоподібний сигнал, широкосмуговий радіодоступ; загальне позначення систем зв`язку, що забезпечують високошвидкісну передачу даних, доступ до мережі Інтернет з використанням радіосигналу і відповідного обладнання. Абревіатура ШПС використовується у дозволах на експлуатацію РЕЗ.
WiMAX - це абревіатура/термін, який визначає що обладнання використовує технологію безпроводового широкосмугового зв`язку, яка працює за стандартом IEEE 802.16. Простими словами - це як «радіоінтернет», де сигнал передається не по проводах, а по повітрю від антени до антени. Від звичного Wi-Fi відрізняється дальністю передачі даних, швидкістю, масштабом охоплення, якістю зв`язку.

За змістом позовних вимог позивач просить суд зобов`язати відповідача повернути, зокрема:
- по об`єкту РРС Казанка:
- Антена секторна AS2400-12 - 2 шт. - за даними позивача ці антени є антенами ШПС;
- Антена секторна WiMax AS5600-16 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною WiMax;
- Антена секторна RB SXT 5 mHz - 4 шт. - за даними позивача ці антени є антенами WiMax;
- Антена секторна МТ МАХ MikroTik AS5600-16 - 2 шт. - за даними позивача ці антени є антенами WiMax;
- по об`єкту РРС Новий Буг:
- Антена секторна AS2400-12 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною ШПС;
- Антена направлена AD2400-24 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною ШПС;
- Антена секторна AS2400-12 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною ШПС;
- Антена направлена AD2400-24 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною ШПС;
- Антена секторна WiMax (MT MAX) 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною WiMax;
- Антена секторна AS5600-16 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною WiMax;
- Антена секторна AS2400-12 - 1 шт. - за даними позивача ця антена є антеною ШПС;
- Антена секторна WiMax (МТ МАХ) - 3 шт. - за даними позивача ці антени є антенами WiMax.

З огляду на зміст наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі майна/обладнання судом встановлено факт передачі позивачем відповідачу:
- по об`єкту РРС Казанка (з урахуванням відображеного у акті від 30.12.2026 демонтажу): антени ШПС - 1 шт.; антени WiMax - 6 шт.;
- по об`єкту РРС Новий Буг - антени ШПС - 5 шт.; антени WiMax - 5 шт.
Крім того, зі змісту вказаних актів судом також встановлено факт передачі позивачем відповідачу:
- по об`єкту РРС Казанка - кабель ВОЛЗ - 25 м;
- по об`єкту РРС Новий Буг - кабель ВОК - 67 м, кабель ВОЛЗ - 25 м.

Суд зауважує, що з урахуванням обставин даної справи, фактична передача майна підтверджується виключно первинними документами, якими є акти приймання-передачі, що містять лише вказівку на вид переданих антен (ШПС та WiMax) та кабелів (ВОЛЗ та ВОК) без їхньої ідентифікації за номенклатурними чи технічними ознаками.
Жодні інші технічні засоби (блоки розеток, лічильники обліку витрат електроенергії, джерела безперебійного живлення, трубостійки, контейнери, телекомунікаційні шафи та інші об`єкти зазначені позивачем в прохальній частині позову) у актах прийому-передачі майна/обладнання не відображені.

За таких обставин, з метою належного захисту порушеного права та дотримання принципу визначеності, з урахуванням наданих до матеріалів справи доказів та встановлених судом обставин, поверненню власнику підлягає саме те майно, яке безпосередньо передавалося за актами приймання-передавання, без вказівки на додаткові ознаки та характеристики, не зафіксовані під час його передачі, а саме:
- по об`єкту РРС Казанка: 
антена ШПС - 1 шт.;
антена WiMax - 6 шт.;
кабель ВОЛЗ - 25 м;
- по об`єкту РРС Новий Буг: 
антена ШПС - 5 шт.;
антена WiMax - 5 шт.;
кабель ВОЛЗ - 25 м.
Задоволення позовних вимог у відповідній редакції, на переконання суду, не призводить до виходу за межі позовних вимог, оскільки рішення про присудження є результатом розгляду позову, в якому заявник (позивач) просить зобов`язати (присудити) відповідача до вчинення певних дій на користь заявника (позивача). Головною метою такого рішення є захист права шляхом відновлення порушених прав, примусового виконання обов`язків, відновлення правового становища, яке було неправомірно порушено, у тому стані, в якому воно існувало об`єктивно до судового процесу та незалежно від нього.
В задоволенні ж решти позовних вимог належить відмовити, у зв`язку з непідтвердженням наявними в матеріалах справи доказами обставин передачі відповідного майна від позивача до відповідача.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Так, за правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із цим, суд зазначає про те, що, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Вказане mutatis mutandis узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.12.2018 у справі № 923/20/18.
Таким чином, оскільки позовні вимоги у даній справі були задоволені частково, однак визначити пропорцію задоволених позовних вимог, з урахуванням специфіки предмету спору, неможливо, судовий збір за подання позовної заяви покладається на обидві сторони порівну та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1 211,20 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Зобов`язати Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Україна, 04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 10; код ЄДРПОУ 01190043) в особі Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Україна, 54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Центральний, будинок 24-Р; код ЄДРПОУ ВП 34927126) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД (Україна, 54007, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пр.Героїв України, будинок 13-А, квартира 44; код ЄДРПОУ 23399007) майно, що є власністю Товариства обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД» та розміщене на об`єктах Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення:
- на РРС Казанка, розташованій у смт. Казанка, вул. Баранчука, 9: 
антена ШПС - 1 шт.;
антена WiMax - 6 шт.;
кабель ВОЛЗ - 25 м;
- на РРС Новий Буг, розташованій у м. Новий Буг, майдан Широка Площа, 10А, щогла: 
антена ШПС - 5 шт.;
антена WiMax - 5 шт.;
кабель ВОЛЗ - 25 м.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Україна, 04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 10; код ЄДРПОУ 01190043) в особі Миколаївської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (Україна, 54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, проспект Центральний, будинок 24-Р; код ЄДРПОУ ВП 34927126) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «АСГАРД (Україна, 54007, Миколаївська обл., місто Миколаїв, пр.Героїв України, будинок 13-А, квартира 44; код ЄДРПОУ 23399007) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено 27.07.2026.

Суддя Н.О. Семенчук