ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2026 року м. Дніпро Справа № 904/4595/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Чус О.В., Дарміна М.О..

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача за первісним позовом: Подольський А.А. 
від відповідача за первісним позовом: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційні скарги  
Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" 
та 
Акціонерного товариства "Гарантований покупець"
на рішення 
Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. 
( суддя Мілєва І.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 01.12.2025 р.) 
та 
на додаткове рішення 
Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. 
( суддя Мілєва І.В., м. Дніпро, повний текст додаткового рішення складено 17.12.2025 р.) 
у справі 
за первісним позовом 
Акціонерного товариства "Гарантований покупець", 
м. Київ
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне", 
м. Дніпро
про стягнення 23 202 529,42 грн. 
за зустрічним позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне", 
м. Дніпро
до 
Акціонерного товариства "Гарантований покупець", 
м. Київ
про стягнення 22 111 247,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" про стягнення 23 202 529,42 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оновлених сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії за період з липня 2022 року по березень 2023 року генеруюча одиниця ТОВ «Солар Парк Підгородне» ( W-код 62W464011036778G ) не здійснювала фактичний відпуск електричної енергії ( відповідні показники встановлені на рівні « 0»), у зв`язку з чим у Позивача виникла переплата за договором № 9982/02 від 18.11.2013 р., яку Відповідач відмовився повернути.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" на свою користь - 22 111 247,70 грн, з яких: 15 456 727,38 грн - основна заборгованість, 1 968 709,54 грн - 3% річних, 4 685 810,78 грн - інфляційні втрати.
Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням ДП "Гарантований покупець" умов договору № 9982/02 від 18.11.2013 р.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 первісний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" 23 202 529,42 грн. основного боргу. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" 849 930,15 грн., з яких: 402 475,70 грн. - основна заборгованість, 130 750,40 грн. - 3% річних, 316 704,05 грн. - інфляційні втрати. В решті зустрічного позову відмовлено. Вирішено провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають стягненню за первісним та зустрічним позовами, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" 22 352 599,27 грн. основного боргу. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" витрати по сплаті судового збору у розмірі 348 037,94 грн.. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 188,86 грн..

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. заяву ТОВ «Солар Парк Підгородне» про прийняття додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Солар Парк Підгородне» 768,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційних скарг:

На рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. подано три апеляційні скарги:
- апеляційна скарга ТОВ «Солар Парк Підгородне» на рішення від 26.11.2025 р., в якій Апелянт просить скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі;
- апеляційна скарга ТОВ «Солар Парк Підгородне» на додаткове рішення від 17.12.2025 р., в якій Апелянт просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ДП «Гарантований покупець» витрати на правову допомогу адвоката, у розмірі 82 998,60 грн.;
- апеляційна скарга ДП «Гарантований покупець» на рішення від 26.11.2025 р. та додаткове рішення від 17.12.2025 р., в якій Апелянт просить скасувати рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю, а також скасувати додаткове рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу ТОВ «Солар Парк Підгородне» на рішення від 26.11.2025 р..

Щодо первісного позову Апелянт зазначає, що Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного релевантного доказу, який давав би підстави стверджувати про несинхронну роботу електростанції Відповідача з ОЕС України. Ні НЕК «Укренерго», ні ПАТ «Запоріжжяобленерго» не надали будь-яких даних щодо фактичних обставин, які дозволили б дійти висновку про несинхронність роботи електроустановок Відповідача. Поняття «несинхронності» не передбачено жодним положенням законодавства, що регулює відносини на ринку електричної енергії. ПАТ «Запоріжжяобленерго» у листі від 18.01.2024 р. № 007-63/22 зазначило, що не здійснює функцій з визначення синхронності/несинхронності роботи виробників електричної енергії з ОЕС України, а у листі від 06.02.2024 р. № 35-35/198 повідомило, що чинним законодавством на ринку електричної енергії не передбачено визначення синхронної роботи з ОЕС України, а перелік виробників, наданий НЕК «Укренерго», базується лише на власних судженнях та міркуваннях за відсутності належних доказів.
При цьому Скаржник зазначає, що відповідно до підрозділу 6 розділу 8 Кодексу системи передачі у разі виникнення асинхронного режиму учасники дізнаються про це миттєво, а ліквідація такого режиму здійснюється автоматично або протягом 1-2 хвилин. Водночас про нібито несинхронний режим роботи електроустановок Відповідача третім особам стало відомо лише через 6-10 місяців, що суперечить нормам Кодексу системи передачі.
Скаржник наголошує на тому, що протягом спірного періоду НЕК «Укренерго» надавало послуги з диспетчерського управління об`єктами ТОВ «Солар Парк Підгородне» у складі ОЕС України, що підтверджується актами надання послуг. Жодних претензій щодо недотримання вимог диспетчерських команд стосовно синхронної роботи до відповідача не надходило. НЕК «Укренерго» не повідомляло ТОВ «Солар Парк Підгородне» про зміну стану синхронної роботи чи про обставини, що свідчать про несинхронну роботу з ОЕС України.
Щодо даних комерційного обліку Скаржник вказує, що ППКО Відповідача — ПП «Енергетик Плюс» та ФОП Собко Ю.В. — отримували та формували дані комерційного обліку електричної енергії відповідно до вимог нормативно-правових актів, передавали валідовані дані до АКО. НЕК «Укренерго» листом від 14.03.2024 р. № 01/15786 підтвердило, що по ТКО Відповідача не фіксувалися порушення ППКО в частині ненадання даних, надання даних з порушенням термінів або надання недостовірних даних. Листом від 05.02.2024 р. № 01/7418 НЕК «Укренерго» надало актуальні сертифіковані дані комерційного обліку, які відповідають даним, наданим ФОП Собко Ю.В. Саме на підставі цих даних між сторонами були складені та підписані акти купівлі-продажу за спірний період. АКО не має права в односторонньому порядку свавільно коригувати ( обнуляти ) дані комерційного обліку учасників ринку.
На переконання Скаржника станом на дату виникнення спірних правовідносин було відсутнє будь-яке нормативно-правове регулювання, що дозволяло б НЕК «Укренерго» встановити дані комерційного обліку на рівні « 0» кВт*год. Протокол НКРЕКП № 48-п від 03.07.2023 р. не є рішенням Регулятора, не містить норм права та носить виключно інформаційно-роз`яснювальний характер. Постанова НКРЕКП від 19.04.2024 р. № 759, якою передбачено визначення сертифікованих даних на рівні нуля для електроустановок на тимчасово окупованих територіях, не має зворотної сили та застосовується виключно до правовідносин, що виникли з 19.04.2024 р.
Скаржник зазначає, що Акти коригування до актів купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 — березень 2023 були складені й направлені у квітні-травні 2024, тобто після спливу строків, визначених пунктами 10.2-10.3 Порядку № 641. Відповідач не погодився з актами коригування та мотивовано відмовився від їх підписання.
Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні зустрічних вимог за період липень, вересень, жовтень та грудень 2023 року, оскільки за ці періоди електроенергія поставлялась об`єктами електроенергетики, які знаходяться на підконтрольній Україні території ( м. Підгородне, м. Дніпро, м. Запоріжжя ), а не СЕС «Солар Парк Веселе». В актах купівлі-продажу за ці періоди відображено лише 4 генеруючі одиниці без відображення «СЕС Солар Парк Веселе». Суд невірно дослідив докази та помилково застосував ч. 2 ст. 13-1 Закону до поставок з підконтрольної території. Сума необґрунтовано відхилених вимог за ці періоди становить 852 037,58 грн.
Щодо періоду березень - червень 2022 року Апелянт зазначає, що для застосування обмежень, передбачених ст. 13-1 Закону, необхідним є не лише факт визнання територій тимчасово окупованими, а й наявність окремого рішення Кабінету Міністрів України про поширення дії цих положень. Кабінет Міністрів України такого рішення не ухвалював. Загальновідомий факт окупації сам по собі не може вважатися достатньою правовою підставою для застосування встановлених законом економічних обмежень. Сума необґрунтовано відхилених вимог за ці періоди становить 20 409 279,97 грн.

ТОВ «Солар Парк Підгородне» подало заяву про зупинення провадження у справі № 904/4595/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23, посилаючись на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.11.2025 р. передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначену справу, в якій вирішується питання щодо необхідності окремого рішення Кабінету Міністрів України для застосування статей 13 та 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин на фактично окупованих територіях. Апелянт зазначає, що обставини справи № 280/5808/23 є подібними з обставинами справи № 904/4595/24, а висновок Великої Палати Верховного Суду сприятиме забезпеченню єдності судової практики. 
5. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу ТОВ «Солар Парк Підгородне» на додаткове рішення від 17.12.2025 р. 

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник зазначає, що суд першої інстанції зменшив витрати на правову допомогу адвоката з 82 998,60 грн до 20 000,00 грн, зазначивши лише про їх неспівмірність із складністю справи, проте не навів конкретних фактів та власних міркувань щодо того, які саме витрати не підлягають відшкодуванню повністю або частково. Всі необхідні докази понесення витрат були надані суду: договір про надання правової допомоги, додатковий договір, акти наданої правової допомоги, платіжні інструкції. Суд не виходив із конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, не наводив обґрунтування невідповідності кожному критерію, передбаченому ч. 5 ст. 129 ГПК України.

6. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець».

ДП «Гарантований покупець» вважає рішення в частині задоволення первісного позову законним та обґрунтованим, проте оскаржує рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову ТОВ «Солар Парк Підгородне».
Водночас, на думку Скаржника, судом першої інстанції не враховано, що зобов`язання сторін за жовтень 2021 року виникли під час дії воєнного стану. Відповідно до ч. 8 ст. 16 Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із нормативно-правовими актами Міністерства енергетики України. Наказами Міненерго № 140 від 28.03.2022 р. та № 206 від 15.06.2022 р. встановлено, що розрахунки з виробниками за «зеленим» тарифом у період з 16.09.2022 р. по 01.05.2024 р. повинні здійснюватися у мінімальному обсязі — 15% та 18% від середньозваженого розміру «зеленого» тарифу за 2021 рік. Розмір вартості послуги, наданої ДП «Гарантований покупець» у жовтні 2021 року, затверджений постановою НКРЕКП, оприлюдненою лише 12.09.2022 р., тобто вже в період дії наказу Міненерго № 206. Правомірність та обов`язковість виконання наказів Міненерго № 140 та № 206 підтверджена правовим висновком Об`єднаної палати КГС ВС у справі № 910/4439/23. Гарантований покупець здійснив розрахунки з Позивачем за зустрічним позовом належним чином з урахуванням регуляторних актів, а тому підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат за жовтень 2021 року відсутні.
При цьому Скаржник зазначає, що ТОВ «Солар Парк Підгородне» має заборгованість перед Гарантованим покупцем за договором про участь у балансуючій групі від 30.01.2024 р. № 1599/07/24 у розмірі 7 008 729,95 грн. Відповідно до пп. 12 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 р. № 332 Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із Продавцем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу. Зазначені обставини судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки відповідним доводам.
Щодо додаткового рішення Апелянт вважає, що воно підлягає скасуванню як нерозривно пов`язане з основним рішенням відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, а також з огляду на неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу зі складністю справи.

7. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

ДП «Гарантований покупець» подало відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Солар Парк Підгородне» на рішення від 26.11.2025 р., згідно якого заперечує проти апеляційної скарги та вважає її необґрунтованою, просить залишити без задоволення.
Щодо доводів Апелянта про недоведеність несинхронної роботи, ДП «Гарантований покупець» зазначає, що в матеріалах справи наявні лист НЕК «Укренерго» від 13.09.2024 р. № 01/57054 та скріншоти із системи управління ринком (MMS), відповідно до яких Відповідач не здійснював фактичний відпуск електричної енергії у спірний період. Ці дані є дійсними, актуальними, не скориговані, з MMS не виключені та у встановленому порядку не оскаржені. Розрахунки між учасниками ринку здійснюються виключно на підставі сертифікованих даних комерційного обліку, наданих АКО. Використання інших показників при розрахунках ні чинним законодавством, ні умовами договору не передбачено. Платформа Датахаб не замінює систему управління ринком ( MMS ), а наявні у ній дані не є підставою для здійснення розрахунків. Відповідач не навів переконливого мотивування помилковості скоригованих АКО даних, не надав суду інші дані комерційного обліку, не довів, що система управління ринком містить інакші дані. Заперечення Відповідача є формальними та зводяться до незгоди з діями третіх осіб щодо коригування даних, що виходить за межі позовних вимог у цій справі. Відповідач не оскаржив дії НЕК «Укренерго» чи ПАТ «Запоріжжяобленерго» в окремому судовому провадженні. Крім того, Відповідач не виконав вимоги п. 11.3 Порядку № 641 щодо ініціювання спору протягом 30 днів після отримання актів коригування, відтак акти коригування вважаються підписаними.
Щодо застосування ст. 13-1 Закону ДП «Гарантований покупець» посилається на постанову Об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2025 р. у справі № 908/1162/23, відповідно до якої правовий статус тимчасово окупованої території не залежить від наявності окремого рішення Кабінету Міністрів України, а норми ст. 13-1 Закону поширюються на відносини, що виникли на тимчасово окупованих територіях після 24.02.2022 р. за відсутності окремих рішень органів державної влади.
Щодо нових доказів ДП «Гарантований покупець» заперечує проти їх долучення, оскільки документи існували задовго до подання зустрічної позовної заяви, а Відповідач не обґрунтував неможливість їх подання у встановлений строк.
ДП «Гарантований покупець» подало відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Солар Парк Підгородне» на додаткове рішення від 17.12.2025 р., згідно якого заперечує проти апеляційної скарги, зазначаючи, що справа є типовою, не є складною, предмет та підстави позовних вимог не потребують додаткового збору доказів, а заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи. З урахуванням пропорційного розподілу витрат відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України ( 3,84% задоволених вимог ), розмір витрат за будь-яких умов не може перевищувати 3 187,15 грн.

ТОВ «Солар Парк Підгородне» не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець», що відповідно до частини 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

8. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 р. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" у справі визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2025 р. у справі № 904/4595/24 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/4595/24. 
Матеріали справи № 904/4595/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.12.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків. 
Після усунення недоіків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" призначено в судове засідання на 29.04.2026 р..
19.01.2025 р., через систему «Електронний суд», до Центрального апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшло клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 на 11 календарних днів - до 30.01.2026 р., включно.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2026 р. заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу задоволено. Продовжено Державному підприємству "Гарантований покупець" строк на подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на рішення Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 на 11 календарних днів - до 30.01.2026 р., включно.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2025 р. для розгляду апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» у справі визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.12.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. у справі № 904/4595/24 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків. 
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі. Об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне". Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 29.04.2026 р.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2026 р. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2026 р. відкрито апеляційне провадження у справі. Об`єднано до сумісного розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" з апеляційними скаргами Державного підприємства "Гарантований покупець" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне". Розгляд апеляційних скарг призначено в судове засідання на 29.04.2026 р.
Від Акціонерного товариства "Гарантований покупець" надійшла заява про заміну учасника справи правонаступником, в якій Заявник просив апеляційний суд залучити до участі у справі № 904/4595/24 акціонерне товариство «Гарантований покупець» в якості Позивача, як правонаступника Державного підприємства «Гарантований покупець».
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2026р. залучено до участі у справі № 904/4595/24 Акціонерне товариство “Гарантований покупець”, як правонаступника Позивача - Державного підприємства “Гарантований покупець”. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.07.2026р. о 14:00 год.. 
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.06.2026р. судове засідання у справі № 904/4595/24, призначене на 01.07.2026р. о 14:00 год, вирішено провести з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Від представника Акціонерного товариства "Гарантований покупець" надійшла заява про його участь в судовому засіданні 01.07.2026р. та всіх подальших судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2026р. судове засідання у справі № 904/4595/24, призначене на 01.07.2026р. о 14:00 год та всі подальші судові засідання по справі, вирішено провести з представником Акціонерного товариства "Гарантований покупець", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
У судовому засіданні 01.07.2026 р. оголошено перерву до 20.07.2026 р.
У судовому засіданні 20.07.2026 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

18.11.2013 р. між Державним підприємством "Енергоринок" ( ДПЕ ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( ВАД ) було укладено договір № 9982/02 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору ( п. 1.1. договору ).
30.06.2019 р. між Державним підприємством "Енергоринок" ( ДПЕ ), Державним підприємством “Гарантований покупець” ( Гарантований покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( Виробник ) було укладено додаткову угоду № 349/01 до договору, в якій сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова "Державне підприємство "Енергоринок" ( далі – ДПЕ ), що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від 18.01.2012 р. № 579645 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах" замінити на слова "Державне підприємство "Гарантований покупець" ( далі - Гарантований покупець ), що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця ". Також, сторони дійшли згоди статті 1-10 договору замінити статтями 1-8 в новій редакції, зокрема:
"1.1. За цим договором Виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою HKPEKП від 26.04.2019 р. № 641 ( далі – Порядок ).
2.1. Сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 307 та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
2.2. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства виробника за "зеленим" тарифом в балансуючій групі виробників за "зеленим" тарифом.
2.3. Виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
2.4. Виробник за "зеленим" тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.
2.5. Вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.
3.1. Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.
3.2. Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.
3.3. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.”. Також, сторони дійшли згоди статтю 11 договору вважати статтею 9 та дійшли згоди замінити в ній реквізити ДП "Енергоринок" реквізитами ДП "Гарантований покупець".
11.09.2019 р. сторони підписали додаткову угоду № 675/01 до договору, в якій сторони дійшли згоди, що з 12.09.2019 р. виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується додатково продавати електричну енергію, вироблену новим об`єктом електроенергетики - СЕС "Дахова I" (м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, буд. 186), за винятком обсягу електричної енергії, необхідного для власних потреб зазначеного об`єкту електроенергетики, а Гарантований покупець зобов`язується купувати відпущену електричну енергію вказаним об`єктом електроенергетики виробника за "зеленим" тарифом в точках комерційного обліку електричної енергії та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.
07.11.2019 р. сторони уклали додаткову угоду № 941/01 до договору, в якій вирішили, що з 08.11.2019 р. Виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується додатково продавати електричну енергію, вироблену новим об`єктом електроенергетики - СЕС "Дахова II" ( м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 9 Б ), за винятком обсягу електричної енергії, необхідного для власних потреб зазначеного об`єкту електроенергетики, а Гарантований покупець зобов`язується купувати відпущену електричну енергію вказаним об`єктом електроенергетики Виробника за "зеленим" тарифом в точках комерційного обліку електричної енергії та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.
28.12.2019 р. сторони підписали додаткову угоду № 1895/01 до договору, в якій погодили в статті 9 "Юридичні адреси та реквізити сторін" договору банківські реквізити гарантованого покупця та виробника за "зеленим" тарифом викласти в новій редакції.
06.05.2020 р. сторони уклали додаткову угоду № 1393/01/20 до договору, в якій дійшли згоди в преамбулі договору слова "виробник за "зеленим" тарифом" замінити словами "продавець за "зеленим" тарифом", дійшли згоди ст. 1-7 договору викласти в новій редакції, зокрема:
“ 1.1. За цим договором Продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 р. № 641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 р. № 2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).
2.1. Сторони визнають свої зобов`язання згідно з законами України "Про ринок електричної енергії", "Про альтернативні джерела енергії", Порядком, Порядком продажу електричної енергії споживачами. Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 307, Правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 308, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
2.2. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за "зеленим" тарифом у балансуючій групі Гарантованого покупця.
2.3. Продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за "зеленим" тарифом за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
2.4. Продавець за "зеленим" тарифом продає Гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за "зеленим" тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо Продавець є Споживачем за "зеленим" тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.
2.5. Вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначаються відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
3.1. Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
3.2. Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ.
3.3. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої Гарантованим покупцем у Продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.".
26.02.2021 р. сторони підписали додаткову угоду № 874/01/21 до договору, в якій, серед іншого, дійшли згоди доповнити договір новим п. 1.2 в такій редакції:
"1.2. За цим договором Гарантований покупець зобов`язується надавати, а Продавець за "зеленим" тарифом зобов`язується отримувати частку відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку або Порядку продажу електричної енергії споживачами."; доповнити договір п. 2.6 в такій редакції:
"2.6 Розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця визначається відповідно до глави 9 Порядку."; викласти п. 3.3 договору в новій редакції:
"3.3. Оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії Гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами."; доповнити договір новим п. 3.4 в такій редакції: 
"3.4.У випадку здійснення Гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію Продавцем за "зеленим" тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії Продавець за "зеленим" тарифом повертає на рахунок Гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання Продавцем підписаного акта купівлі-продажу ( акта коригування купівлі-продажу ) за відповідний розрахунковий період.".
19.05.2023 р. сторони уклали додаткову угоду № 1250/07/23 до договору.
Позивач зазначає, що на виконання умов договору у період з липня 2022 року по березень 2023 року здійснювалось постачання електричної енергії з урахуванням наданих адміністратором комерційного обліку (АКО) сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії щодо фактичного відпуску та споживання електричної енергії, на загальну суму 72 330 944,95 грн з ПДВ, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами купівлі-продажу електроенергії: за липень 2022 року від 31.07.2022 р. про продаж електроенергії на суму 18 806 749,65 грн з ПДВ; за серпень 2022 року від 31.08.2022 р. про продаж електроенергії на суму 15 020 812,32 грн з ПДВ; за вересень 2022 року від 30.09.2022 р. про продаж електроенергії на суму 11 249 456,31 грн з ПДВ; за жовтень 2022 року від 31.10.2022 р. про продаж електроенергії на суму 6 849 374,27 грн з ПДВ; за листопад 2022 року від 30.11.2022 р. про продаж електроенергії на суму 2 965 511,98 грн з ПДВ; за грудень 2022 року від 31.12.2022 р. про продаж електроенергії на суму 1 790 783,12 грн з ПДВ; за січень 2023 року від 31.01.2023 р. про продаж електроенергії на суму 2 953 902,98 грн з ПДВ; за лютий 2023 року від 28.02.2023 р. про продаж електроенергії на суму 5 165 496,90 грн з ПДВ; за березень 2023 року від 31.03.2023 р. про продаж електроенергії на суму 7 528 857,42 грн з ПДВ.
Позивач зазначає, що сплачував за поставлену електричну енергію, на підтвердження чого надав до суду платіжні інструкції: № 232 779 від 14.07.2022 р. про сплату 1 418 234,82 грн; № 233 785 від 25.07.2022 р. про сплату 1 951 989,61 грн; № 236 914 від 29.07.2022 р. про сплату 1 077 250,86 грн; № 239 793 від 15.08.2022 р. про сплату 2 579 401,16 грн; № 240 936 від 25.08.2022 р. про сплату 1 953 032,03 грн; № 243 243 від 31.08.2022 р. про сплату 363 775,74 грн; № 246 667 від 15.09.2022 р. про сплату 2 373 874,50 грн; № 257 653 від 26.09.2022 р. про сплату 2 655 706,45 грн; № 259 551 від 30.09.2022 р. про сплату 2 617 147,58 грн; № 260 947 від 14.10.2022 р. про сплату 2 568 396,95 грн; № 262 918 від 25.10.2022 р. про сплату 1 219 860,57 грн ; № 263 778 від 31.10.2022 р. про сплату 1 495 008,91 грн; № 265 177 від 15.11.2022 р. про сплату 1 444 484,67 грн; № 265 992 від 21.11.2022 р. про сплату 187 516,69 грн; № 266 786 від 25.11.2022 р. про сплату 1 000 092,45 грн; № 267 716 від 30.11.2022 р. про сплату 568 106,83 грн; № 269 626 від 15.12.2022 р. про сплату 439 519,81 грн; № 270 379 від 19.12.2022 р. про сплату 108 448,37 грн; № 271 111 від 26.12.2022 р. про сплату 461 551,54 грн; № 271 807 від 26.12.2022 р. про сплату 62 221,63 грн; № 273 166 від 30.12.2022 р. про сплату 375 806,42 грн; № 273 986 від 16.01.2023 р. про сплату 949 701,31 грн; № 274 851 від 23.01.2023 р. про сплату 329 978,89 грн; № 275 948 від 25.01.2023 р. про сплату 486 775,62 грн; № 276 671 від 27.01.2023 р. про сплату 103 020,42 грн; № 277 159 від 31.01.2023 р. про сплату 578 727,52 грн; № 279 037 від 15.02.2023 р. про сплату 930 742,87 грн; № 280 226 від 24.02.2023 р. про сплату 628 443,86 грн; № 281 176 від 28.02.2023 р. про сплату 371 920,22 грн; № 281 940 від 07.03.2023 р. про сплату 723 598,98 грн; № 282 789 від 15.03.2023 р. про сплату 1 044 884,77 грн; № 284 779 від 24.03.2023 р. про сплату 765 706,07 грн; № 285 681 від 31.03.2023 р. про сплату 1 200 471,31 грн; № 287 375 від 05.04.2023 р. про сплату 219 391,77 грн.
29.04.2024 р. Державним підприємством “Гарантований покупець” ( Сторона -1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Солар Парк Підгородне” ( Сторона -2 ) підписано акт зарахування зустрічних однорідних ( грошових ) вимог, яким встановлено, що Сторона -1 має перед Стороною -2 непогашене грошове зобов`язання у сумі 58 580 385,26 грн ( з ПДВ ) за купівлю електричної енергії відповідно до договору від 18.11.2013 р. № 9982/02 за періоди: за жовтень 2021 у сумі 1 070 429,29 грн; за лютий 2022 у сумі 1 139 889,95 грн; за березень 2022 у сумі 5 817 149,33 грн; за квітень 2022 у сумі 4 349 986,94 грн; за травень 2022 у сумі 9 975 892,28 грн; за червень 2022 у сумі 11 743 159,72 грн; за липень 2022 у сумі 14 359 274,36 грн; за серпень 2022 у сумі 10 124 603,39 грн. 
Сторона -2 має перед Стороною -1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 23 960 709,63 грн за послуги з відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця відповідно до договору від 18.11.2013 р. № 9982/02 за періоди: за квітень 2021 у сумі 16 187,83 грн; за травень 2021 у сумі 66 135,32 грн; за жовтень 2021 у сумі 115,28 грн; за січень 2022 у сумі 103,80 грн; за лютий 2022 у сумі 1 249 347,33 грн; за березень 2022 у сумі 4 257 915,35 грн; за квітень 2022 у сумі 2 922 430,09 грн; за травень 2022 у сумі 4 687 128,75 грн; за червень 2022 у сумі 5 757 280,36 грн; за липень 2022 у сумі 4 112 025,18 грн; за серпень 2022 у сумі 892 040,34 грн. 
Строк виконання зобов`язань, зазначених у п. 1 та п. 2 цього акта, настав. Керуючись ст. 601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1 та п. 2 цього акта, у сумі 23 960 709,63 грн (у т.ч. ПДВ), і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть: зобов`язання Сторони -2 ( п. 2 ) таким, що припинено у повному обсязі, залишкова заборгованість Сторони -2 перед Стороною -1, що визначена у п. 2 становить 0,00 грн (у т.ч. ПДВ); зобов`язання Сторони -1 ( п. 1 ) таким, що припинено частково, залишкова заборгованість Сторони -1 перед Стороною -2, що визначена у п. 1, становить 34 619 675,63 грн (у т.ч. ПДВ), у т.ч.: за жовтень 2021 у сумі 878 429,68 грн; за березень 2022 у сумі 1 559 233,98 грн; за квітень 2022 у сумі 1 427 556,85 грн; за травень 2022 у сумі 5 288 763,53 грн; за червень 2022 у сумі 5 985 879,36 грн; за липень 2022 у сумі 10 247 249,18 грн; за серпень 2022 у сумі 9 232 563,05 грн.
Водночас, як зазначає Позивач, відповідно до оновлених сертифікованих даних комерційного обліку за вказані розрахункові періоди ( по версії MMS 3 ) у спірні розрахункові місяці генеруюча одиниця Відповідача W-код 62W464011036778G не здійснювала фактичний відпуск електричної енергії ( відповідні показники встановлені на рівні “0” ). Відтак, оскільки обсяг фактично відпущеної Відповідачем електричної енергії зменшився, розмір грошових зобов`язань Позивача перед Відповідачем змінився відповідно. Скориговані ( оновлені ) сертифіковані дані комерційного обліку за липень 2022 року - березень 2023 року ( по версії MMS 3 ) генеруючій одиниці відповідача W-код 62W464011036778G завантажені до системи управління ринком (СУР, MMS). На підтвердження чого Позивач надав скріншоти (фото екрану) з платформи MMS.
Крім того, як зазначає Позивач, зазначена інформація підтверджується листом НЕК “Укренерго” від 13.09.2024 № 01/57052, наданим на адвокатський запит від 09.09.2024 р. № 09-09. 
У наведеному листі вказано, що Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго”, розглянувши адвокатський запит від 09.09.2024 р. № 09-09, в межах компетенції надає запитувані актуальні сертифіковані дані комерційного обліку, надані до ДП "Гарантований покупець" за липень 2022 року - березень 2023 року. Значення сертифікованих даних комерційного обліку для кожної ТКО по зазначеним в Запиті об`єктам генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України ( інформація щодо переліку об`єктів та дати початку несинхронної роботи надана листами АТ “Херсонобленерго” від 01.06.2023 р. № 01-001280, ПАТ “Запоріжжяобленерго” від 30.05.2023 р. № 007-63/3069, АТ “Укрзалізниця” від 07.06.2023 р. № ЕЕЦ-15/475) за липень 2022 року - березень 2023 року визначені АКО на рівні 0 кВт*год ( за версією 3 ).
Позивач зазначає, що зважаючи на те, що СУР містить сертифіковані дані комерційного обліку стосовно генеруючої одиниці ТОВ “СПП” W-код 62W464011036778G за липень 2022 року - березень 2023 року з нульовими значеннями, тобто вбачається відсутність протягом цього часу фізичного відпуску Відповідачем електричної енергії, Позивач на виконання вимог Порядку № 641 надіслав на електронну адресу Відповідача підписані кваліфікованим електронним підписом зі сторони Позивача акти коригування: до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року від 16.05.2024 р. на суму 14 518 843,05 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року від 17.05.2024 р. на суму 11 633 854,32 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.04.2024 р. на суму 9 340 164,68 грн;до акту купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 року від 06.05.2024 р. на суму 673 151,74 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за листопад 2022 року від 06.05.2024 р. на суму 2 301 997,81 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року від 29.04.2024 р. на суму 1 405 012,32 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за січень 2023 року від 22.04.2024 р. на суму 2 377 079,52 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2023 року від 22.04.2024 р. на суму 3 930 908,95 грн; до акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2023 року від 30.04.2024 р. на суму 5 328 293,92 грн.
Однак, як зазначає, Позивач, від підписання вищезазначених актів коригування Відповідач відмовився.
Позивач зазначає, що Відповідач не виконав умови щодо повернення Гарантованому покупцю підписаного акта коригування та ініціювання спору), з огляду на що акти коригування за розрахункові періоди липень 2022 року - березень 2023 року вважаються підписаними Відповідачем у розумінні п. 11.3 Порядку № 641. Зважаючи на попередньо сплачені Гарантованим покупцем платежі та отримання оновлених ( скоригованих ) сертифікованих даних комерційного обліку щодо фактичного відпуску електричної енергії відповідачем за липень 2022 року - березень 2023 року у Позивача виникла переплата за договором за куплену електричну енергію у розмірі 23 202 529,42 грн.
Згідно з п. 3.4 договору у випадку здійснення Гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію Продавцем за “зеленим” тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії Продавець за “зеленим” тарифом повертає на рахунок Гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання Продавцем підписаного акту купівлі-продажу ( акту коригування купівлі-продажу ) за відповідний розрахунковий період.
Листом від 13.06.2024 р. № 41/3378 Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення вищезазначених переплат. 
Листом від 05.07.2024 р. № 157/2024 Відповідач відмовив у поверненні сплачених коштів за вироблену електричну енергію.
Позивач за первісним позовом зазначає, що Відповідач кошти не повернув, що і стало причиною звернення до суду.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" 22 111 247,70 грн, з яких: 15 456 727,38 грн - основна заборгованість, 1 968 709,54 грн - 3% річних, 4 685 810,78 грн - інфляційні втрати. Свою зустрічну позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" обґрунтовує наступним. Між сторонами укладено договір № 9982/02 від 18.11.2013, а також додаткові угоди до нього. 
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на виконання умов договору у січні 2021 року позивачем було вироблено та продано, а відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 3 895 057,01 грн, про що 31.01.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за січень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за січень 2021 року від 25.10.2021 р. У лютому 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 5 540 843,56 грн, про що 28.02.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за лютий 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за лютий 2021 року від 27.03.2023 р. У березні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 11 431 512,77 грн, про що 31.03.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за березень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за березень 2021 року від 30.03.2023 р. У квітні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 12 734 791,48 грн, про що 30.04.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за квітень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за квітень 2021 року від 25.10.2022 р. У травні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 15 981 341,33 грн, про що 31.05.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за травень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за травень 2021 року від 26.10.2022 р. У червні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 14 597 886,17 грн, про що 30.06.2021 р. між сторонами було складено та підписано Акт купівлі-продажу електроенергії за червень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за червень 2021 року від 26.08.2022 р. У липні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 19 138 123,47 грн, про що 31.07.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії липень 2021 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2021 року від 27.10.2022 р. У серпні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 17 302 651,85 грн, про що 31.08.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за серпень 2021 року. У вересні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 13 475 358,82 грн, про що 30.09.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за вересень 2021 року. У жовтні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 11 393 700,97 грн, про що 31.10.2021 між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2021 року. У листопаді 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 5 913 550,98 грн, про що 30.11.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за листопад 2021 року. У грудні 2021 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 1 695 925,87 грн, про що 31.12.2021 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за грудень 2021 року. У січні 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 3 025 298,07 грн, про що 31.01.2022 р. між сторонами було складено та підписано Акт купівлі-продажу електроенергії за січень 2022 року. У лютому 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 6 183 823,96 грн, про що 28.02.2022 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за лютий 2022 року. У березні 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 6 836 052,87 грн, про що 31.03.2022 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за березень 2022 року. У квітні 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 8 590 956,92 грн, про що 30.04.2022 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за квітень 2022 року. У травні 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 11 752 026,46 грн, про що 31.05.2022 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за травень 2022 року. У червні 2022 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 15 231 609,14 грн, про що 30.06.2022 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 року та акт коригування до акту купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 року від 20.03.2023 р. У липні 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 4 724 274,78 грн, про що 31.07.2023 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за липень 2023 року. У серпні 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 3 770 517,09 грн, про що 31.08.2023 р. відповідно до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2023 року. У вересні 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 3 553 426,96 грн, про що 30.09.2023 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за вересень 2023 року. У жовтні 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 2 009 345,84 грн, про що 31.10.2023 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2023 року. У листопаді 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 903 520,23 грн, про що 30.11.2023 р. між сторонами було складено та підписано акт купівлі-продажу електроенергії за листопад 2023 року. У грудні 2023 року Позивачем було вироблено та продано, а Відповідачем придбано електричну енергію на загальну суму 400 057,12 грн, про що 31.12.2023 р. відповідно до акту купівлі-продажу електроенергії за грудень 2023 року.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що Відповідач за поставлену електричну енергію сплатив частково, на підтвердження здійснення вказаних оплат Позивач за зустрічним позовом надав до суду платіжні доручення та платіжні інструкції, а також акт зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог від 29.04.2024 р.
Позивач за зустрічним позовом стверджує, що загальна сума заборгованості Відповідача за поставлену протягом жовтня 2021 року, березня 2022 року - червня 2022 року, липня 2023 року - грудня 2023 року електроенергію становить 15 456 727,38 грн з ПДВ, а саме: за жовтень 2021 року заборгованість становить 402 475,70 грн з ПДВ; за березень 2022 року заборгованість становить 1 559 233,98 грн з ПДВ; за квітень 2022 року заборгованість становить 1 427 556,85 грн з ПДВ; за травень 2022 року заборгованість становить 5 288 763,53 грн з ПДВ; за червень 2022 року заборгованість становить 5 985 879,36 грн з ПДВ; за липень 2023 року заборгованість становить 28 225,90 грн з ПДВ; за вересень 2023 року заборгованість становить 112 870,64 грн з ПДВ; за жовтень 2023 року заборгованість становить 413 996,22 грн з ПДВ; за грудень 2023 року заборгованість становить 237 725,20 грн з ПДВ.
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що Відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами укладено договір № 9982/02 від 18.11.2013, за умовами якого ДП «Гарантований покупець» зобов`язалось купувати у ТОВ «Солар Парк Підгородне» електричну енергію, вироблену за «зеленим» тарифом. Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих адміністратором комерційного обліку (НЕК «Укренерго»). Суд встановив, що відповідно до оновлених сертифікованих даних комерційного обліку за період з липня 2022 по березень 2023 року генеруюча одиниця Відповідача не здійснювала фактичний відпуск електричної енергії, а сертифіковані дані є єдиним джерелом інформації для розрахунків між учасниками ринку. Суд дійшов висновку, що переплата Позивачем у розмірі 23 202 529,42 грн підтверджена даними комерційного обліку. Щодо зустрічного позову, суд зазначив, що СЕС «Солар Парк Веселе» знаходиться на тимчасово окупованій території з 26.02.2022 р., а відповідно до ч. 2 ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» існувала заборона передачі електроенергії лініями електропередач, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення заборгованості за період з березня 2022 року по грудень 2023 року. Водночас суд задовольнив зустрічні вимоги щодо заборгованості за жовтень 2021 року у розмірі 402 475,70 грн, а також 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на цю суму.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а судові рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Щодо додаткових доказів доданих Скаржником ( ТОВ "Солар Парк Підгородне" ) до апеляційної скарги ( Свідоцтво на право власності на сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122553612214; Свiдоцтво про право власності на сонячну електростанцію -2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122669512214; Інформаційну довідку № 68886004 на сонячну електростанцію -3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1035911912214; Інформаційну довідку № 159693599 на сонячну електростанцію «СЕС СОЛАР ПАРК ВЕСЕЛЕ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1468453523212; Витяг № 168039454 на СЕС «Дахова І», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1837796812101; Інформаційну довідку № 178098291 сонячну електростанцію «СЕС Дахова ІІ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1846348223101; Інформацію з ресурсу https://lio.ua.energy; Інформацію з сайту ДП «Гарантований покупець» https:// www.gpee.com.ua/ ) слід зазначити про таке.
Враховуючи, що учасник судового процесу додав вказані документальні докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оскаржуваного судового рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
Колегія суддів зауважує учасникам судового процесу на тому, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від учасників судового процесу.
Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.
Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює апелянтові більш сприятливі, аніж позивачу умови в розгляді конкретної справи.
Згідно з частиною 3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 906/1179/20 викладено правовий висновок, що приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Така обставина ( відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції ) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України.
В обгрунтування надання додаткових доказів до суду апеляційної інстанції, Заявник посилається на те, що додаткові докази не були подані до суду першої інстанції з причин, що не залежали від Заявника, оскільки необхідність подання таких доказів виникла лише після ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки суд, без належних доказів, дійшов висновку, що всі об`єкти генерації Відповідача знаходяться на тимчасово окупованій території, що не відповідає дійсним обставинам справи. Подання зазначених доказів, на переконння Заявника має істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки вони безпосередньо стосуються предмета справи та можуть вплинути на висновки суду апеляційної інстанції щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши наведені Скаржником доводи щодо несвоєчасного подання доказів зазначає, що Заявник не обґрунтував неможливість подання таких доків до суду першої інстанції з причин, які б об`єктивно не залежали від нього, оскільки всі ці докази були наявні у ТОВ "Солар Парк Підгородне" на час рогляду спору в суді першої інстанції, які Скаржник мав змогу надати суду.
За таких обставин, додані ТОВ "Солар Парк Підгородне" під час апеляційного перегляду: Свідоцтво на право власності на сонячну електростанцію, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122553612214; Свiдоцтво про право власності на сонячну електростанцію -2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 122669512214; Інформаційну довідку № 68886004 на сонячну електростанцію -3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1035911912214; Інформаційну довідку № 159693599 на сонячну електростанцію «СЕС СОЛАР ПАРК ВЕСЕЛЕ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1468453523212; Витяг № 168039454 на СЕС «Дахова І», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1837796812101; Інформаційну довідку № 178098291 сонячну електростанцію «СЕС Дахова ІІ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1846348223101; Інформацію з ресурсу https://lio.ua.energy; Інформацію з сайту ДП «Гарантований покупець» https:// www.gpee.com.ua/ - як додаткові докази колегією суддів не приймаються.
Щодо клопотання ТОВ «Солар Парк Підгородне» про зупинення провадження у справі № 904/4595/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23, колегія суддів зазначає наступне.
Пункт 5 ч. 1 ст. 227 ГПК визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Пов`язаною є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 ст.75 ГПК).
Під неможливістю розгляду зазначеної справи необхідно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Такий висновок викладений у пунктах 118-121 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 р. у справі № 908/2287/17 та є усталеним в судовій практиці.
Так, у постанові від 01.03.2024 р. у cправі №910/17615/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зробила такі висновки: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.
Подібні висновки викладені також у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.03.2024 р. від 14.02.2022 р. у справі № 357/10397/19.
Водночас, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень - Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 22.01.2026 р. ( провадження № 11-411апп25 ) справу № 280/5808/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський пух Україна» до Запорізької митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський пух Україна» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 р. повернулаи відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.04.2026 р. у справі № 280/5808/23 ( адміністративне провадження № К/990/9997/24 ) відмовлено у задоволенні клопотання Запорізької митниці про залишення касаційної скарги без розгляду. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов`янський пух Україна» задоволено. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 р. скасовано. Залишино в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. та додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 р.
Отже враховуючи наведене, обставини з якими Заявник пов`язував підстави для зупинення апеляційного провадження усунуті, що свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання ТОВ «Солар Парк Підгородне» про зупинення провадження у справі № 904/4595/24.
Предметом первісного позову є вимоги Позивача ( Державного підприємства “Гарантований покупець” ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" про стягнення 23 202 529,42 грн. переплати за період з липня 2022 року по березень 2023 року щодо фактично відпущеної електричної енергії за договором № 9982/02 від 18.11.2013 р., укладеним між сторонами, з урахуванням оновлених ( скоригованих ) сертифікованих даних комерційного обліку ( відповідні показники встановлені на рівні « 0» МВт*год ).
Як зазначалося раніше, Позивач ( Державне підприємство “Гарантований покупець” ) є учасником ринку електричної енергії ( енергетичний ідентифікаційний код 62ХНАRАNТРОКUР-S ) та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності зі здійснення функції Гарантованого покупця, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі – НКРЕКП ) від 25.06.2019 р. № 1217.
Функції і повноваження Позивача регламентуються Законом України "Про ринок електричної енергії" та Порядком купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 р. № 641 ( далі - Порядок № 641 ).
Відповідно до частини п`ятої ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" ( у редакції на момент спірних правовідносин ) гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами. 
Дані комерційного обліку формуються відповідно до вимог законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії, зокрема правил комерційного обліку електричної енергії, та надаються адміністратором комерційного обліку учасникам ринку.
Такі дані є підставою для визначення фактичних обсягів виробленої, відпущеної та купленої електричної енергії, а також для проведення фінансових розрахунків між учасниками ринку електричної енергії.
Механізм купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, а також порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 р. № 641.
Відповідно до пункту 10.2 Порядку № 641 у разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок відповідної вартості електричної енергії та направляє продавцю акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
Згідно з пунктом 10.3 Порядку № 641 за наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання продавцем акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок за відпущену продавцем електричну енергію здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.
Також Порядком № 641 встановлено, що підставою для формування актів купівлі-продажу електричної енергії та здійснення розрахунків між гарантованим покупцем і виробником є сертифіковані дані комерційного обліку, які надаються адміністратором комерційного обліку.
При цьому зазначений Порядок не містить положень, які б виключали можливість уточнення або коригування таких даних у разі отримання оновленої або уточненої інформації від адміністратора комерційного обліку.
Таким чином, дані комерційного обліку можуть уточнюватися у випадках, коли після їх первинного формування отримано нові або уточнені дані, що впливають на визначення фактичних обсягів електричної енергії.
Такий підхід узгоджується із загальними принципами функціонування ринку електричної енергії, відповідно до яких розрахунки між його учасниками повинні здійснюватися на підставі достовірних та підтверджених даних щодо фактичних обсягів виробництва та споживання електричної енергії.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у п. 62 постанови від 20.03.2026 р. у справі № 916/5633/23 звернула увагу на те, що використання первинних даних комерційного обліку для здійснення розрахунків саме по собі не виключає можливості їх подальшого уточнення у випадку встановлення їх невідповідності фактичним показникам або у разі отримання оновлених сертифікованих даних комерційного обліку.
У такому випадку уточнені дані комерційного обліку підлягають врахуванню при визначенні остаточних обсягів виробленої та відпущеної електричної енергії, що, у свою чергу, може зумовлювати необхідність коригування раніше здійснених розрахунків між сторонами відповідних правовідносин.
Відступаючи від висновків зазначених у постанові від 12.02.2025 р. у справі № 910/19641/23 щодо застосування частини п`ятої ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.2 вказаного Порядку № 641, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.03.2026 р. у справі № 916/5633/23 зазначила, що Протокол НКРЕКП від 03.07.2023 р. № 48-П підлягає застосуванню до спірних відносин як акт рекомендаційного характеру, яким скористався Позивач, і яким було перебачено: 1) Адміністратору комерційного обліку сертифікувати та передавати дані комерційного обліку для проведення розрахунків між учасниками ринку за умови наявності перевіреної інформації, яка підтверджує роботу відповідних електроустановок у синхронному з ОЕС України режимі; 2) Для електроустановок, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України, Адміністратор комерційного обліку має забезпечити збереження відповідних даних комерційного обліку в Датахаб для можливості здійснення подальших розрахунків після деокупації відповідних територій та отримання перевірених даних щодо роботи цих електроустановок.
Об`єднана палата також зазначила, що лист оператора системи розподілу про те, що об`єкти генерації ВДЕ ( за наданим переліком ) знаходяться на тимчасово окупованій території, та про втрату електричного зв`язку мереж, що перебувають в зоні відповідальності оператора системи розподілу, з неокупованою територією певної області та суміжними областями на неокупованих територіях, які межують з тимчасово окупованими територіями, є достатнім доказом того, що електроенергія не передавалася в об`єднану систему України, а відтак є достатньою підставою для коригування даних комерційного обліку та встановлення показників "0" поряд із відповідним протоколом НКРЕКП. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що можливість коригування даних комерційного обліку, у тому числі шляхом визначення відповідних обсягів електричної енергії на рівні "0" існувала і до прийняття постанови НКРЕКП від 19.04.2024 р. № 759.
Як вбачається з матеріалів справи - між сторонами укладено договір № 9982/02, за умовами якого Позивачем були прийняті на себе зобов`язання із купівлі у Відповідача електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом.
Умовами укладеного договору № 9982/02, з урахуванням додаткових угод, визначено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії, а також порядок оплати визначаються відповідно до положень Порядку № 641 (п. п. 3.1, 3.3 договору).
У відповідь на запит ПрАТ "НЕК "Укренерго" (АКО) від 25.05.2023 р. № 01/25819 АТ "Херсонобленерго" листом від № 01-001280 від 01.06.2023 р. повідомило АКО, що лівобережна частина Херсонської області є тимчасово окупованою; електричний зв`язок між тимчасово окупованою та деокупованою частинами Херсонської області відсутній; лінії електропередач, які забезпечують зв`язок зруйновані ( зв`язок відсутній за даними ПРАТ "Укргідроенерго" з 12.11.2022 р.); об`єкти електроенергетики, розташовані на частинах тимчасово окупованих Запорізької та Миколаївської областей, працюють несинхронно з ОЕС (об`єднаної енергетичною системою) України, починаючи з 00:00 12.11.2022 (перелік об`єктів додано до листа).
Відповідно до оновлених сертифікованих даних комерційного обліку за період з липня 2022 по березень 2023 ( за версією ММS 3 ) у вказані розрахункові місяці Відповідач не здійснював фактичний відпуск електричної енергії ( відповідні показники встановлені на рівні " 0").
Питання сертифікації даних комерційного обліку по електроустановках, що приєднанні до елементів системи передачі/розподілу, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України було предметом розгляду під час засідання НКРЕКП 03.07.2023 р., що підтверджується протоколом № 48-п. Регулятором було надано роз`яснення щодо сертифікації даних комерційного обліку по електроустановках, що приєднані до елементів систем передачі/розподілу, які працюють (працювали) несинхронно з ОЕС України для подальшого врахування в роботі. Відповідно до зазначеного роз`яснення Регулятора АКО сертифікує та передає дані комерційного обліку для проведення розрахунків між учасниками ринку за умови наявності перевіреної інформації, яка підтверджує роботу відповідних електроустановок у синхронному з ОЕС України режимі.
ПАТ "Запоріжжяобленерго" листом № 007-63/3069 від 30.05.2023 р. надало перелік об`єктів генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України серед яких, було зазначено об`єкти Відповідача по даній справі із зазначенням, що втрата контролю по об`єктах ТОВ "Солар Парк Підгородне" відбулася у липні 2022 року. 
Відповідно до оновлених сертифікованих даних комерційного обліку за вказані розрахункові періоди (по версії MMS 3), у спірні розрахункові місяці генеруюча одиниця відповідача W-код 62W464011036778G не здійснювала фактичний відпуск електричної енергії ( відповідні показники встановлені на рівні “ 0” ). 
Скориговані (оновлені) сертифіковані дані комерційного обліку за липень 2022 року - березень 2023 року (по версії MMS 3) генеруючій одиниці відповідача W-код 62W464011036778G завантажені до системи управління ринком (СУР, MMS). На підтвердження чого позивач надав скріншоти (знімки екрану) з платформи MMS.
Крім того, зазначена інформація підтверджується листом НЕК “Укренерго” від 13.09.2024 р. № 01/57052, наданим на адвокатський запит від 09.09.2024 р. № 09-09. У листі вказано, що Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго”, розглянувши адвокатський запит від 09.09.2024 р. № 09-09, в межах компетенції надає запитувані актуальні сертифіковані дані комерційного обліку, надані до ДП "Гарантований покупець" за липень 2022 року-березень 2023 року. Значення сертифікованих даних комерційного обліку для кожної ТКО по зазначеним в Запиті об`єктам генерації, які не здійснюють синхронну роботу з ОЕС України (інформація щодо переліку об`єктів та дати початку несинхронної роботи надана листами АТ “Херсонобленерго” від 01.06.2023 № 01-001280, ПАТ “Запоріжжяобленерго” від 30.05.2023 № 007-63/3069, АТ “Укрзалізниця” від 07.06.2023 № ЕЕЦ-15/475) за липень 2022 року-березень 2023 року визначені АКО на рівні 0 кВт*год ( за версією 3).
В матеріалах справи відсутня інформація, що на момент розгляду спору рішення НКРЕКП, викладені у протоколі № 48 від 03.07.2023 р., оскаржувались в судовому порядку. Корегування в системі Market Management System (MMS) стосовно даних комерційного обліку електричної енергії відповідача не скасовані, дані у системі не поновлені. Тому суд першої інстанції слушно зауважив, що не підтверджено факт поставки Позивачеві у період з липня 2022 по березень 2023 електричної енергії на суму 23 202 529,42 грн.
З урахуванням вище викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що переплата Позивачем Відповідачу за електроенергію у розмірі 23 202 529,42 грн підтверджена даними комерційного обліку, отриманими від адміністратора комерційного обліку, тобто особи, яка уповноважена здійснювати такий облік, а тому у суду відсутні підстави для визнання недостовірними цих даних. 
На виконання зобов`язань за договором № 9982/02 Позивачем було складено та направлено на електронну адресу Відповідача акти коригування до актів купівлі-продажу електроенергії за кожний місяць за період з липня 2022 року по березень 2023 року, від підписання яких Відповідач відмовився.
За змістом п. 3.4. договору № 9982/02, в редакції додаткової угоди № 874/01/21 від 26.02.2021 р. встановлено, що надлишково сплачені кошти, сума яких встановлюється на підставі акту коригування купівлі-продажу, мають бути повернуті протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем відповідного акту.
При цьому, п. 3.4 договору поширюється на будь-які випадки/підстави виникнення у Відповідача переплати, у т.ч. у зв`язку з коригуванням даних комерційного обліку, адже протилежного зміст договору не містить і Відповідачем не спростовано належними доказами по справі.
Листом № 41/3378 від 13.06.2024 р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про повернення суми переплати.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).
Таким чином, у Відповідача за первісним позовом виникло зобов`язання перед Позивачем за первісним позовом, яке мало бути виконане у 4-х денний строк, що обраховується з дати одержання, зокрема, актів коригування. При цьому, вирішальне значення у контексті спірних правовідносин мають юридичні факти: здійснення оплати коштів зі сторони Гарантованого покупця та коригування даних комерційного обліку АКО (відсутність/припинення підстави набуття коштів).
Відповідно до п. 1.1.2 гл. 1.1 р. 1 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 307 (далі - Правила ринку), система управління ринком – програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами.
Згідно з п. 1.11.1 гл. 1.11 р. 1 Правил ринку за допомогою системи управління ринком здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами.
За змістом пп. 63 п. 1.2.1 гл. 1.2 р. I Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 311 (далі - Кодекс КО) сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) – набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи точок комерційного обліку після їх перевірки АКО, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.
АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам (п. 9.14.1 гл. 9.14 р. IX Кодексу КО).
Згідно з п. 9.14.3 гл. 9.14 р. IX Кодексу КО учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО.
Отже, розрахунки між учасниками ринку електричної енергії здійснюються на підставі даних комерційного обліку АКО.
При цьому, використання інших показників при розрахунках між учасниками ринку електричної енергії, аніж дані комерційного обліку АКО ані чинним законодавством, що врегульовує спірні правовідносини, ані умовами договору не передбачено.
Також, відповідно до п. 10.1 Порядку № 641 ( у чинній на час спірних правовідносин редакції) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Згідно з п. 10.2 Порядку № 641 з урахуванням положень глав 7 та 8 цього Порядку гарантований покупець протягом двох робочих днів з дня отримання сертифікованих даних комерційного обліку електричної енергії від адміністратора комерційного обліку здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата продавцю за розрахунковий місяць, та направляє йому акт купівлі-продажу в електронному вигляді, підписаний зі своєї сторони КЕП уповноваженої особи, на електронну адресу.
Тобто, остаточний розрахунок Гарантованого покупця з виробником електричної енергії за “зеленим” тарифом здійснюється на підставі отриманих від АКО сертифікованих ДКО відповідного розрахункового місяця.
НЕК “Укренерго” в ролі АКО перевірено спірні ДКО, визнано їх помилковими та, як наслідок, скориговано, тобто приведено у відповідність до реального стану речей.
Вищенаведені ДКО, на які посилається Гарантований покупець, є дійсними, актуальними, не скориговані та не змінені, із MMS не виключені.
За таких обставин, враховуючи наведені норми права та узгоджені сторонами умови договору, беручи до уваги не подання до суду першої інстанції доказів здійснення Відповідачем повернення надлишково сплачених Позивачем коштів за придбану у період з липня 2022 року по березень 2023 року електричну енергію, що зумовлює існування у останнього відповідного боргу, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів у сумі 23 202 529,42 грн.
Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступне.
З матеріалів справи вбачається, що сонячна електростанція “СЕС Солар Парк Веселе” знаходиться в селищі Веселе Запорізької області. Селище Веселе, Запорізької області входить до складу Веселівської селищної територіальної громади ( UA23080010000036379 ), яка з 26.02.2022 р. є тимчасово oкyпoвaнoю російською федерацією територією.
Відповідно до загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване місцезнаходження відповідача є м. Дніпро.
Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 р. № 1288 (що є загальнодоступними відомостями в інтернеті) Відповідачу - ТОВ "Солар Парк Підгородне" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка. В додатку зазначено, що сонячна електростанція Сонячна електростанція "CЕC Солар Парк Веселе" знаходиться у Запорізькій обл., Веселівський р-н, смт Веселе, вул. Залізнична, 5.
Селище Веселе Веселівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області з 26.02.2022 р. по тепершній час є тимчасово окупованою російською федерацією територією відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 р. № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".
Отже, місце провадження господарської діяльності Відповідача з виробництва електроенергії сонячною електростанцією є, зокрема, окупована територія.
Згідно зі ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.10.2025 р. у справі № 908/1162/23 дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.03.2024 р. у справі №910/9680/23, про поширення положень ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Отже, Відповідач не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач Позивачу після 26.02.2022 р. і до теперішнього часу, про що вірно зауважив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення.
Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованість за поставлену електроенергію відповідно до умов договору № 9982/02 від 18.11.2013 р., протягом жовтня 2021 року, березня 2022 року - червня 2022 року, липня 2023 року - грудня 2023 року у сумі 22 111 247,70 грн, з яких: 15 456 727,38 грн - основна заборгованість, 1 968 709,54 грн - 3% річних, 4 685 810,78 грн - інфляційні втрати. 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що виробництво електричної енергії Відповідачем на тимчасово окупованій території та передача лініями електропередач на підконтрольну територію України за період з березня 2022 року по грудень 2023 року є безпідставним, враховуючи положення ст. 13-1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” та те, що факт окупації Веселівської селищної територіальної громади у період з 26.02.2022 р. по сьогоднішній день є загальновідомим фактом, який також засвідчено “Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією” затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 р. № 376. Зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення заявленої Позивачем за зустрічним позовом основної заборгованості за поставлену за період березень 2022 року по грудень 2023 року. В той же час доказів оплати поставленої електричної енергії за жовтень 2021 року у розмірі 402 475,70 грн Відповідачем за зустрічним позовом не було надано суду.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України “Про ринок електричної енергії” виробник має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Згідно з п. 8 ч. 9 ст. 65 Закону України “Про ринок електричної енергії” " гарантований покупець зобов`язаний сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників та активних споживачів, яким встановлено “зелений” тариф.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на включених до складу балансуючої групи гарантованого покупця об`єктах електроенергетики або чергах їх будівництва (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - виробленої лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), у тому числі відпущену з установки зберігання енергії у складі таких об`єктів (у разі якщо електрична енергія, що відбирається, зберігається і відпускається такою установкою, вироблена з альтернативних джерел енергії), за встановленим їм "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, обсяг якої не перевищує обсяг електричної енергії, який може бути відпущений відповідним об`єктом електроенергетики або чергою його будівництва (пусковим комплексом) у кожному розрахунковому періоді (годині) згідно із встановленою потужністю електрогенеруючого обладнання, зазначеною в ліцензії на виробництво електричної енергії. При цьому в кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики або черзі його будівництва (пусковому комплексі) з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.
Купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії "зеленого" тарифу. (ч.3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" Гарантований покупець здійснює оплату вартості електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом, з урахуванням вимог частини другої цієї статті, на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України ). 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України ).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( ч. 1 ст. 599 ЦК України). 
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( ст. 610 ЦК України ).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Отже, доводи Державного підприємства "Гарантований покупець" викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що Гарантований покупець здійснив розрахунки з Позивачем за зустрічним позовом належним чином з урахуванням регуляторних актів спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги не надання ТОВ "Солар Парк Підгородне" суду першої інстанції доказів того, що за період липень, вересень, жовтень та грудень 2023 року, електроенергія поставлялась об`єктами електроенергетики, які знаходяться на підконтрольній Україні території ( м. Підгородне, м. Дніпро, м. Запоріжжя ), а не СЕС «Солар Парк Веселе», місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив у задоволені вимог ТОВ "Солар Парк Підгородне" за вказаний період.
Щодо апеляційної скарги ТОВ «Солар Парк Підгородне» на додаткове рішення слід зазначити таке.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. заяву ТОВ «Солар Парк Підгородне» про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 82 998,60 грн. було задоволено частково. Суд стягнув з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Солар Парк Підгородне» 768,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення мотивовано наявністю підстав для часткового стягнення судових витрат на надану Позивачу за зустрічним позовом професійну правничу допомогу у даній справі, обґрунтованість та співмірність заявлених до стягнення сум.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви Позивача за зустрічним позовом, про стягнення витрат на правничу допомогу, з наступних мотивів.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.
Так, в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв ( аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19 ).
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В постанові від 06.03.2019 р. у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Разом із тим, згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом ( професійна правнича допомога ), крім випадків, встановлених законом ( ст. 16 ГПК України ).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Водночас, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ "Гарантований покупець" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне", про стягнення 23 202 529,42 грн.
У відзиві на позов, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" вказало, що що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які Відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 60 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також просило стягнути такі витрати з Позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" подало до суду зустрічну позовну заяву, в якій просило суд стягнути з АТ "Гарантований покупець" 22 111 247,70 грн, з яких: 15 456 727,38 грн - основна заборгованість, 1 968 709,54 грн - 3% річних, 4 685 810,78 грн - інфляційні втрати. 
Крім того, у зустрічній позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" вказало, що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які Товариство очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 80 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, та пославшись на положення ч. 8 ст. 129 ГПК України заявило, що докази фактичної оплати судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 частково винесене на користь Позивача за зустрічним позовом та стягнуто з ДП «Гарантований покупець» на користь Позивача за зустрічним позовом 849 930,15 грн.
08.12.2025 р., в межах строків, встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" подало до Господарського суду Дніпропетровської області заяву, в якій просило суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 82 998,60 грн.
Отже, Позивач за зустрічним позовом дотримався визначеного процесуальним законом порядку.
За результатами розгляду заяви прийнято додаткове рішення. 
Матеріалами справи підтверджується, що в обґрунтування розміру понесених судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу ТОВ "Солар Парк Підгородне" надано суду першої інстанції копії: договору про надання правової допомоги № 38300353 від 20.11.2019 р., укладений між Позивачем за зустрічним позовом та адвокатом Погорільцем Р.В., додатковий договір № 43068454/24 від 21.10.2024 р. до договору про надання правової допомоги № 38300353 від 20.11.2019 р., акт наданої правової допомоги від 02.12.2025 р., на суму 66 000,00 грн., акт наданої правової допомоги від 02.12.2025 р., на суму 16 998,60 грн., платіжну інструкцію № 1051 від 05.12.2025 р., про сплату адвокату 16 998,60 грн., платіжну інструкцію № 1052 від 05.12.2025 р. про сплату адвокату 66 000,00 грн., ордер АІ № 1741830 від 06.11.2024 р.
З наданих Заявником доказів вбачається, що 20.11.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( Клієнт ) та адвокатом Погорілець Романом Василбовичем ( Адвокат ) укладено договір № 38300353 про надання правової допомоги (надалі – договір), за умовами п. 1.1. якого, одна сторона - Адвокат, зобов`язується надати професійну правничу ( правову ) допомог) (здійснити захист, представництво або падати інші види правової допомоги) другій стороні, - Клієнту, на умовах і в порядку, то визначені цим договором, а Клієнт зобов`язується оплатити палання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Повноваження адвоката визначені у п. 2.1. договору.
Відповідно до п. 5.1 договору, формою винагороди за здійснення професійної правничої (правової) допомоги клієнту за цим договором є гонорар.
Відповідно до п. 5.2. договору, розмір гонорару визначається за погодженням адвокат з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата праці тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору. 
Відповідно до п. 5.3. договору, погоджений Адвокатом з Клієнтом розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. 
Відповідно до п. 5.5. договору, Адвокат має право, окрім гонорару, на сплату клієнтом коштів, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення у погодженому сторонами розмірі. 
Відповідно до п.7.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня поточного року та пролонгується на кожен наступний календарний рік, якщо за 15 днів до закінчення терміну його дії, жодна із сторін не заявить про намір припинити його дію. 
Договір підписано сторонами та скріплено печаткою Адвоката. 
Також сторонами було укладено додатковий договір № 43068454/24 від 21.10.2024 р. до договору про надання правової допомоги № 38300353 від 20.11.2019 р., за умовами п. 1 якого, цей додатковий договір, за домовленістю сторін визначає порядок оплати гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту у господарській справі за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості.
Пунктом 2 додаткового договору сторони узгодили, що Адвокат зобов`язується здійснити: надання правової допомоги Клієнту в судовому розгляді справи господарськими судами, а саме; здійснення аналізу матеріалів справи та формування правової позиції у справі; складання та подання зустрічного позову про стягнення заборгованості; складання та подача заяв по суті у справі; підготовка та подання інших процесуальних документів; отримання інформації щодо стану справи в суді; підготовка до участі у судовому засіданні; участь у судових засіданнях; складання та направлення адвокатських запитів в інтересах клієнта; збирання доказів.
Відповідно до п. 3.1 додаткового договору, за погодженням Адвоката з Клієнтом, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної цим додатковим договором, визначено сторонами: складання та подання зустрічного позову про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» та надання консультацій з даного предмету): 50 000,00 грн., без ПДВ; участь у судовому засіданні в межах міста Києва (за кожне): 5 000,00 грн./судодень, без ПДВ; участь у судовому засіданні за межами міста Києва в Господарському суді Дніпропетровської області (за кожне): 8 000,00 грн./судодень, без ПДВ; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду (за кожне): 3 000,00 грн./судодень, без ПДВ; складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година, без ПДВ; вчинення інших дії щодо надання правової допомоги клієнту в судовому розгляді справи за погодинною тарифною ставкою у розмірі: 4 000,00 грн/година, без ПДВ); "Гонорар успіху", що сплачується після ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області остаточного рішення у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості. Сторони розуміють, що "успіх" в даному випадку означає: у випадку повного чи часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості, Клієнт додатково доплатить Адвокату суму , що складає 2% від суми позовних вимог, які було задоволено.
Відповідно до п. 4 додаткового договору, за наявності підтверджених документів Адвокату відшкодовуються витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, на: 1) проїзд транспортом загального користування (крім авіаційного, залізничного у м`яких вагонах поїздів, суден морського та річкового транспорту). Документами, що підтверджують використання транспорту загального користування, є відповідні проїзні квитки та/або квитанції (чеки) про сплату вартості проїзду; 2) відрядження за межі регіону (витрати, пов`язані з найманням житлового приміщення) з метою ознайомлення з матеріалами справи, участі у судовому засіданні. Документами, що підтверджують витрати на відрядження, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 5 додаткового договору, сплата узгодженої сторонами суми гонорару та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на банківський рахунок адвоката.
Відповідно до п. 6 додаткового договору, порядок оплати гонорару визначений сторонами наступним чином: 1) сума гонорару за цим додатковим сплачується клієнтом у розмірі 100% від вартості послуг протягом тридцяти (30) робочих днів після підписання сторонами акту наданої правової допомоги; 2) сума витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги сплачується клієнтом протягом п`яти (5) робочих днів з моменту надання документів, що підтверджують витрати.
Згідно з п. 8 додаткового договору, Клієнт також бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат ( в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз тощо ).
Пунктом 9 додаткового договору сторони погодили, що при достроковому припиненні цього договору та вирішення можливого питання про часткове повернення сплаченого клієнтом адвокату гонорару, обов`язковому відшкодуванню підлягають витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги, а також гонорар за фактичну надану правову допомогу. Інші питання щодо взаєморозрахунків сторін, вирішуються у відповідності до чинного законодавства.
Відповідно до п. 10 додаткового договору, сторони погодили порядок приймання-передачі наданої правової допомоги:1.) правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (далі-акт), який скріплюється підписами сторін; 2.) адвокат надає клієнту акт, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, витрати, які пов`язані з наданням правової допомоги (якщо такі мали місце);3.) клієнт зобов`язаний протягом п`яти (5) робочих днів з моменту отримання акту підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом вказаного триденного строку клієнт не підписав акт або не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом без зауважень клієнта.
Додатковий договір підписано сторонами та скріплено печаткою клієнта. 
02.12.2025р. між адвокатом Погорілець Романом Васильовичем ( Адвокат ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( Клієнт ) підписано та скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" акт надання правової допомоги до додаткового договору № 43068454/24 про надання правової допомоги від 02.12.2025 р. до договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 р. № 38300353.
У даному акті зазначено, що розмір гонорару за надання правової допомоги визначено сторонами за тарифною ставкою у наступному розмірі: складання та подання зустрічного позову про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» та надання консультацій з даного предмету: 50 000,00 грн., без ПДВ; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду ( за кожне ) : 3 000,00 грн./судодень, без ПДВ; складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година, без ПДВ. 
Відповідно до п. 3 акта наданої правової допомоги, Адвокат надав правову допомогу у господарській справі № 904/4595/24 за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" до Державного підприємства «Гарантований покупець», про стягнення 22 111 247,70 грн. 
Відповідно до п. 4 акта наданої правової допомоги, адвокат надав правову допомогу, а саме: складання та подання зустрічної позовної заяви про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Державного підприємства «Гарантований покупець» та надання консультацій з даного предмету: 50 000,00 грн., без ПДВ.
Відповідно до п. 5 акта наданої правової допомоги, детальний опис послуг та кількість часу, яка була витрачена на надання правової допомоги у вигляді складання процесуальних та інших документів: складання відповіді на відзив від 09.01.2025 р. - 2,5 години. Загальна кількість витраченого часу - 2 години. Розмір гонорару за надані послуги, виходячи з кількості витраченого часу -10 000,00 грн, без ПДВ.
Відповідно до п. 6 акта наданої правової допомоги, Адвокатом була взята участь у наступних судових засіданнях Господарського суду Дніпропетровської області в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду по справі № 904/4595/24: 13.01.2025 р. о 14:00; 20.01.2025 р. о 15:00. Загальна кількість судових засідань - 2 (два).
Розмір гонорару за участь у судових засіданнях, виходячи з загальної кількості судових засідань, проведених в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду - 6 000,00 грн., без ПДВ.
Відповідно до п. 7 акта наданої правової допомоги, загальний розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги складає 66 000 грн. 00 коп., без ПДВ.
Відповідно до п. 8 акта наданої правової допомоги, підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору. Сторони зауважень та скарго одна до одної стосовно виконання зазначеного доручення не мають.
02.12.2025 р. між адвокатом Погорілець Романом Васильовичем ( Адвокат ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ( Клієнт ) підписано та скріплено печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" ще один акт надання правової допомоги до додаткового договору № 43068454/24 про надання правової допомоги від 02.12.2025 р. до договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 р. № 38300353.
Відповідно до п. 1 акту, Адвокат надав правову допомогу відповідно до додаткового договору від 21.10.2024 р. № 43068454/24 до договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 р. № 38300353 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги. Розмір гонорару за надання правової допомоги визначено сторонами за тарифною ставкою у наступному розмірі: "Гонорар успіху", що сплачується після ухвалення Господарським судом Дніпропетровської області остаточного рішення у справі за позовною заявою ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» про стягнення заборгованості (1). Сторони розуміють, що "успіх" в даному випадку означає: у випадку повного чи часткового задоволення позовних вимог ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» (ідентифікаційний код 38300353) до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (ідентифікаційний код 43068454) про стягнення заборгованості, клієнт додатково доплатить адвокату суму, що складає 2% від суми позовних вимог, які було задоволено.
Відповідно до п. 2 акту, Адвокат надав правову допомогу у господарській справі № 904/4595/24 за зустрічним позовом ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» про стягнення 22 111 247,70 грн.
Відповідно до п.3 акту, Господарським судом Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» про стягнення заборгованості. 
«Гонорар успіху» в розумінні п. 3 додаткового договору від 21.10.2024 р. № 43068454/24 до договору про надання правової допомоги від 20.11.2019 р. № 38300353 складає 2% від суми позовних вимог, які було задоволено: 849 930,15 * 2% = 16 998 грн. 60 коп., без ПДВ.
Відповідно до п. 4 акту, загальний розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги складає 16 998 грн. 60 коп., без ПДВ.
Відповідно до п. 5 акту, підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору. Сторони зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання зазначеного доручення не мають.
Акти підписано адвокатом та клієнтом без зауважень та заперечень та скріплено печаткою Клієнта.
Отже, ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» підтвердило відповідними доказами факт надання професійної правничої допомоги адвокатом у даній справі. 
Повноваження адвоката Погорільця Романа Васильовича підтверджуються довіреністю від 15.12.2023 р. на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «СОЛАР ПАРК ПІДГОРОДНЕ» на підставі договору про надання правової допомоги № 38300353 від 20.11.2019 р.; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 7185/10 від 07.12.2018 р., виданим Радою адвокатів Київської, відповідно до рішення Ради адвокатів Київської області від 07.12.2018 р. № 64.
Не погоджуючись з розміром витрат на професійну правову допомогу, Відповідач за зустрічним позовом подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн. посилавшись на те, що Позивачем за зустрічним позовом не доведено розумність та співмірність витрат на правову допомогу, які заявлені до стягнення у даному спорі в порівнянні зі складністю справи та витраченим адвокатом часу для виконання необхідної роботи, крім того, розмір задоволених судом вимог складає менше 4% від ціни позову, а відтак, такі витрати на професійну правничу допомогу, які Позивач за зустрічним позовом намагається стягнути, підлягають значному зменшенню.
Як вірно зазначив місцевий господарський суд, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності ), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 11.02.2021 р. у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
У постановах від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18, від 11.02.2021 р. у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04 ). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір ( аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 р. у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 р. у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18 ).
До того ж, у п. 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 р. у справі № 686/5757/23 зазначено таке: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 зазначено наступне: 5.42. У рішенні ( щодо справедливої сатисфакції ) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). 5.43. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 р. у справі “Пакдемірлі проти Туреччини” ( Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97 ) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). 5.44. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність".
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність заявлених витрат, тобто обґрунтування розміру заявленої суми, а стягнення такої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягнення обумовленого між сторонами успішного результату.
Погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі гонорару успіху зазначеного заявником.
Надані докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно зі ст. 74 ГПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 ГПК України.
Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати Позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також – чи була їх сума обґрунтованою.
За таких підстав у їх сукупності, апеляційний господарський суд, дослідивши надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, прийнявши до уваги заперечення Відповідача за зустрічним позовом про розмір витрат Позивача за зустрічним позовом на професійну правничу допомогу, та враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, результат розгляду справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлений Позивачем за зустрічним позовом розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом необхідної допомоги, розмір витрат заявника на правничу допомогу має бути зменшений зі 82 998,60 грн. до 20 000,00 грн.
Водночас, суд враховує, що судовим рішенням вимоги Товариства задоволено частково, а тому підлягають застосуванню положення п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з якими у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на професійну правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з Державного підприємства "Гарантований покупець", у розмірі 768,00 грн. (пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог).
Викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються, як необґрунтовані.
Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги Товариства необґрунтованими, а додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025р. у справі № 904/4793/24 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Солар Парк Підгородне" та його скасування відсутні.
Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Гарантований покупець" на додаткове рішення слід зазначити таке.
Суд апеляційної інстанції констатує, що Скаржник не вказує жодних підстав для скасування додаткового рішення, визначених ст. 277 ГПК України, а фактично посилається на його похідний характер від основного рішення.
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 р. у справі № 911/3312/21 зазначила, що аналіз положень ст. 244 ГПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
У постанові від 05.07.2023 р. у справі № 904/8884/21 Велика Палата Верховного Суду вказала, що додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019 р. у справі № 240/6150/18, у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 р. у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 р. у справі № 927/229/19, від 23.12.2021 р. у справі № 925/81/21, від 21.09.2022 р. у справі № 925/632/19.
Зважаючи на відсутність підстав для скасування первісного судового акту, з цих підстав апеляційного оскарження належить залишити в силі і додаткове рішення, враховуючи також недоведеність Апелянтом його незаконності, а також неспівмірністі стягнутої судом першої інстанції суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційних скаргах аргументи не можуть бути підставами для скасування судових рішень місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржниками норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційних скарг.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржників та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявників апеляційних скарг про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржників.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Парк Підгородне" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. у справі № 904/4595/24 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025 р. у справі № 904/4595/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 р. у справі № 904/4595/24 - залишити без змін.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2025р. у справі № 904/4595/24 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржників.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 22.07.2026 р.
Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус