Справа № 128/5059/25
Провадження № 2/127/120/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Іщук Т. П., 
за участю секретаря судового засідання Коваленко Д. І., 
відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку поважними та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до Другої Вінницької державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свій позов мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить частка квартири АДРЕСА_1 . Позивачі в червні 2025 року звернулися до нотаріальної контори, однак їм повідомили про пропуск ними строку для прийняття спадщини. Вказують, що шестимісячний строк був пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у складі Національної гвардії України, а молодший син, з огляду на вік та необізнаність у правових питаннях, відмовився від прийняття спадщини на користь брата, однак не вжив жодних юридично належних дій. Просять визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити додатковий строк у три місці для подання заяви про прийняття спадщини та зобов`язати прийняти заяви про вступ у спадщину.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року позовна заява за підсудністю передана до Вінницького міського суду Вінницької області.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2026 року позовна заява залишена без руху.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року позовна заява в частині вимог ОСОБА_3 повернуто позивачу.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2026 року витребувано ряд доказів.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2026 року замінено відповідача Другу Вінницьку державну нотаріальну контору на ОСОБА_1 .
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву та просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні при ухваленні рішення покладався на думку суду. При цьому вказував, що квартира також належить його онуці ОСОБА_5 .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Книги шостої ЦК України.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 липня 2025 року.
ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (довідка Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 06 квітня 2026 року №11807).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем першої черги після його смерті є його батько ОСОБА_1 , який на день смерті проживав з померлим, був зареєстровані за адресою місця проживання померлого та 09 грудня 2024 року звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. 09 грудня 2024 року саме на підставі його заяви Другою вінницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №526/2024 щодо майна померлого ОСОБА_4 .
Спадкоємцями першої черги є також діти померлого: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 02 листопада 2001 року та серії НОМЕР_3 від 25 квітня 2006 року відповідно). Останні спільно з померлим не проживали та у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини не звернулися.
ОСОБА_3 30 червня 2025 року звернувся до нотаріуса із заявою та просив не видавати свідоцтво про право на спадщину, оскільки має звертатися до суду для визначення строку для прийняття спадщини.
Наразі з такою заявою до суду звернувся старший син померлого ОСОБА_2 . Відомостей щодо звернення ОСОБА_3 з такою заявою після повернення його позовної заяви матеріали справи не містять. Відсутні такі відомості і за даними сайту судової влади.
ОСОБА_2 є військовослужбовцем та з 2022 року проходить військову службу. Як слідує з довідки військової частини НОМЕР_4 від 23 липня 2025 року №4032 ОСОБА_2 з 25 лютого 2022 року по 09 квітня 2022 року, з 13 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 05 червня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, з 23 квітня 2023 року по 24 травня 2023 року, з 26 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року, з 13 вересня 2023 року по 19 вересня 2023 року, з 01 листопада 2023 року по 06 грудня 2023 року, з 13 грудня 2023 року по 04 січня 2024 року, з 13 травня 2024 року по 15 липня 2024 року, з 23 липня 2024 року по 18 серпня 2024 року, з 01 вересня 2024 року по 19 вересня 2024 року, з 15 грудня 2024 року по 19 березня 2025 року, з 09 травня 2025 року по 31 травня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Тобто, за загальними правилами, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Як слідує із матеріалів справи, спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, після смерті ОСОБА_4 закінчився 13 січня 2025 року.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 своєчасно заяви не подав.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
Крім того, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
Матеріали справи не містять доказів, що нотаріус вчиняв дії для повідомлення про відкриття спадщини чи здійснював виклик спадкоємців за законом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особами своїх прав.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд мас враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб.
Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Тому оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17 жовтня 2018 року по справі №681/203/17.
Як на поважність причин позивач вказує на проходження ним в цей час служби безпосередньо в зоні бойових дій.
Як установлено судом ОСОБА_2 як на момент смерті батька, так і впродовж шестимісячного строку перебував в зоні бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 від 23 липня 2025 року №4032.
Зазначені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяв про прийняття спадщини.
Суд також звертає увагу, що інший спадкоємець ОСОБА_1 під час розгляду справи покладався на думку суду. Щодо до заяви ОСОБА_1 про його бажання квартиру залишити онуці ОСОБА_5 (доньці іншого сина), то суд зауважує, що остання не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та таке бажання не спростовує об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача для подання заяви про прийняття спадщини.
Отже, оцінюючи пропуск строку позивачем, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засадами цивільного законодавства: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність, а тому дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті свого батька та з урахуванням особливостей служби позивача вважає можливим визначити йому строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. 
Водночас суд зауважує, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини встановлення поважності причин пропуску строку є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність поважності причин, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання причин поважними, та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимога ж позивача про визнання поважними причин пропуску строку не відповідає критерію ефективності способу захисту його права, така вимога складає підставу, а не предмет позову та не потребує окремого артикулювання у позовній заяві.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання прийняти заяву про вступ у спадщину, то слід зауважити, що така вимога може бути заявлена до належного позивача та в разі підтвердження порушеного його права з цього приводу. Наразі підстави в даному випадку для задоволення цієї вимоги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 5, 11, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В решті вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 10.07.2026.

Суддя: