Справа № 615/550/26
Провадження № 2/615/414/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Левченка А.М.,
за участюсекретаря судового засідання Павлович В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 293841-КС-003 про надання кредиту від 24.07.2025 року у розмірі 87 710,00 грн, а також судовий збір в сумі 2662,40 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.07.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 293841-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 24.07.2025 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 293841-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 293841-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 15.02.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 293841-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 87 710,00 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту – 29700,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах – 39540,00 грн; - суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ – 15840,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією – 2630,00 грн.
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 09.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Крім того, вказаною ухвалою клопотання представника позивача про витребування доказів – задоволено частково та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570): інформацію щодо підтвердження факту випуску платіжної картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 24.07.2025 року по 27.07.2025 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просить розгляд справи проводити за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за адресою реєстрації, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.07.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 293841-КС-003про надання кредиту, відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачеві грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. 
В п. 2.3 Договору визначено строк кредиту 24 тижні; 
Згідно п.п. 2.4.-2.9 Договору, стандартна процентна ставка 1% в день, фіксована; комісія за надання кредиту 6600,00 грн; загальний розмір наданого кредиту 33 000,00 грн; строк дії договору до 08.01.2026 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 81552,60 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 6926,47%.
У п. 4.2.2 Договору, сторони встановили Графік платежів.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA-4466.
В матеріалах справи наявний підписаний ОСОБА_1 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором UA-2768, - паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; можливі види забезпечення кредиту; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника: процентна ставка; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: комісія за надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше.
На виконання ухвали Валківського районного суду Харківської області від 09.04.2025 року, до суду надійшов лист АТ КБ “ПриватБанк” вих. №20.1.0.0.0/7-260410/96608-БТ від 20.04.2026, з якого вбчається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). Крім того, до вказаного листа долучено виписку по рахунку за період з 24.07.2025-27.07.2025, з якої вбачається на рахунок ОСОБА_1 24.07.2025 відбулось зарахування коштів в сумі 33000,00 грн.
Отже, факт отримання відповідачем коштів на виконання умов кредитного договору на належну їй платіжну картку підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» та випискою по рахунку.
Як вказує позивач, та не спростовано відповідачем, остання належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.02.2026 року відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором № 293841-КС-003 про надання кредиту від 24.07.2025 в загальному розмірі 87710,00 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 29 700,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 39540,00 грн; суми заборгованості по штрафам – 0,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ України – 15840,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 2630,00 грн.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно зі частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи вбачається, що договір та паспорт підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Підписавши паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач добровільно погодився на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання, відсотків за користування кредитом та комісії.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
Отже, сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитування карткового рахунку. Заперечень щодо підпису паспорту споживчого кредиту відповідачем не надано. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Ураховуючи, що відповідач не виконала прийнятих на себе зобов`язань в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією за кредитним договором, а також під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості в сумі 71870,00 грн.
Щодо стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 15840,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78) від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи викладене та те, що відсотки в розмірі 15840,00 грн за договором № 293841-КС-003 про надання кредиту від 24.07.2025 нараховані за період з вересня 2025 по лютий 2026 рік, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,
Відтак, ОСОБА_1 звільняється від обов`язку сплати відсотків в розмірі 15840,00 грн, як відповідальності в порядку ст. 625 ЦК України, на користь ТОВ «Бізнес Позика», а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2181,58 грн. (71870,00 х 2662,40 / 87710,00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 293841-КС-003 про надання кредиту від 24.07.2025 року у розмірі 71 870,00 грн (сімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2181,58 грн (дві тисячі сто вісімдесят одну гривню 58 копійок).
В задоволенні іншої частини позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Валківського районного суду Харківської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, оф. 411; 
- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Левченко