ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/732/26
Провадження № 2/292/589/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Лотуги В. Ф., з участю секретаря судового засідання Володіної В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2026 року ТОВ "Фінпром маркет" звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 45879315 в розмірі 6431,60 грн, заборгованість за договором позики № 6262334 в розмірі 5508 грн, та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2026 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №45879315, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 2000 грн, строком на 30 днів (з 12.01.2026 по 10.02.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,186%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія складає 16% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 320 грн). У рахі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день користування. 
Договір підписано електронним підписом та в день його укладення відповідачу перераховано кошти на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Кредитор свої зобов"язання за договором виконав, а відповідач порушив обумовлені в договорі строки повернення кредиту, у зв"язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 6431,60 грн, з них за кредитом - 2000 грн, за процентами - 111,60 грн, за комісією - 320 грн, за пенею/неустойкою - 4000 грн.
21.12.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №6262334, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 1500 грн, строком на 360 днів (з 21.12.2025 по 15.12.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 258,75 грн). 
Договір підписано електронним підписом та в день його укладення відповідачу перераховані кошти на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Кредитор свої зобов"язання виконав, а відповідач порушив строки повернення кредиту, у зв"язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 5508 грн, з якої кердит - 1500 грн, проценти - 1083 грн, пеня/неустойка - 2925 грн.
25.02.2026 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром маркет" укладено договір факторингу №25/02/26, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитними договорами №45879315 від 12.01.2026, №6262334 від 21.12.2025.
Відповідно до реєстрів прав вимог №№7, 8 від 20.05.2026, ТОВ "Фінпром маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 5508 грн, 6431,60 грн.
Ухвалою суду від 26.08.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, проти поставнолення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживанням. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
21.12.2025 та 12.01.2026 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №6262334 та договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №45879315, які підписані електронними одноразовими ідентифікаторами mVVi8SaYQX, 52875.
За умовами договору №6262334 відповідач отримав суму кредиту у розмірі 1500 грн, строком на 360 днів, розмір першого обов"язкового платежу - 472,50 грн, процентна ставка/день - 0,95 % (фіксована), дата надання кредиту - 21.12.2025, дата повернення кредиту (останній день) - 15.12.2026, орієнтовна загальна вартість кредиту - 6888,75 грн, неустойка/день - 75 грн, загальні витрати за кредитом - 5388,75 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 4458,91%. 
За умовами договору №45879315 відповідач отримав суму позики у розмірі 2000 грн, строком на 30 днів, процентна ставка/день - 0,186 % (фіксована), дата надання кредиту - 12.01.2026, дата повернення кредиту (останній день) - 10.02.2026, денна процентна ставка/день - 0,719%, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 4,00%, пеня/день - 4,00%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1069,75%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 2431,60 грн, загальні витрати за кредитом - 431,60 грн.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №45879315, дата видачі кредиту/дата платежу - 12.01.2026, 10.02.2026, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 2000 грн, 2431,60 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 2000 грн, проценти за користування кредитом - 320 грн, реальна річна процентна ставка - 1069,75%, загальна вартість кредиту - 2431,60 грн.
Згідно довідок про ідентифікацію складених ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", ОСОБА_1 ідентифікований товариством шляхом використання одноразових ідентифікаторів, номери договорів №№6262334, 45879315, одноразові ідентифікатори - 863221, 81462, які направлені 21.12.2025 20:05:33, 12.01.2026 11:10:20 на електронну пошту - ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до копії платіжної інструкції від 12.01.2026, довідки №КД-000097655 від 04.06.2026, ТОВ "Європейська платіжна система", довідки № 21-10440 від 08.06.2026, АТ "Юнекс банк", ОСОБА_1 від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", перераховано 12.01.2026 та 21.12.2025 кошти в сумі 2000 грн, 1500 грн. та картку НОМЕР_1 .
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №6262334 від 21 грудня 2025 року, складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 5508 грн, з них за тілом кредиту - 1500 грн, відсотками - 1083 грн, неустойкою - 2925 грн. 03.01.2026 ОСОБА_1 здійснено оплату в сумі 458,25 грн, з яких 199,50 грн зараховано на погашення відсотків та 258,75 грн на погашення комісії, 20.01.2026 в сумі 303 грн, з яких 228 грн зараховано на погашення відсотків та 75 грн на погашення неустойки.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №45879315 від 12.01.2026, складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 6431,60 грн, яка складається з тіла кредиту - 2000 грн, відсотків - 111,60 грн, комісії - 320 грн, неустойки - 4000 грн.
25.02.2026 між ТОВ "Фінпром маркет" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (клієнт) укладено договір факторингу № 25/02/26, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. 
Відповідно до реєстрів прав вимоги № №7, 8 від 20.05.2026, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "Фінпром маркет" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , номер договору 6262334 від 21.12.2025, у сумі 5508 грн, з них за основним боргом - 1500 грн, за відсотками - 1083 грн, за неустойкою - 2925 грн; номер договору 45879315 від 12.01.2026, у сумі 6431,60 грн, з них за основним боргом - 2000 грн, за відсотками - 111,60 грн, за надання позики - 320 грн, за неустойкою - 4000 грн.
Згідно платіжних інструкції від 26.05.2026, ТОВ "Фінпром маркет" сплатило ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договором факторингу №25/02/26 від 25.02.2026, кошти в сумі 3535720,22 грн, 3558795,04 грн, відповідно.
Відповідно до повідомлення ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" №20/05/26-45879315 від 20.05.2026, ОСОБА_1 видано банківську картку клієнта онлайн-позик, право вимоги яких відступлено згідно договорів позики №№ 45879315, 6262334.
Як вбачається з розрахунків заборгованості ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості, складених ТОВ "Фінпром Маркет", за кредитним договором №6262334 від 21.12.2025, за період з 19.05.2026 по 22.06.2026, ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 5508 грн, яка складається з тіла кредиту - 1500 грн, відсотків - 1083 грн, пені - 2925 грн; за кредитним договором №45879315 від 12.01.2026, за період з 19.05.2026 по 22.06.2026, заборгованість становить 6431,60 грн, з них за тілом кредиту - 2000 грн, за відсотками - 111,60 грн, за комісією - 320 грн, за пенею - 4000 грн. 
06.04.2026 позивачем направлено ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу, згідно якої станом на дату відправлення цієї вимоги останній має заборгованість в розмірі 5508 грн, яку протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги необхідно сплатити.
Згідно повідомлення АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-39254 від 08.09.2026, на ім"я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 .
Відповідно до виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 08.09.2026, за період з 21.12.2025 - 24.12.2025, за 12.01.2026 - 15.01.2026, на карту ОСОБА_1 21.12.2025 зараховано кошти в сумі 1500 грн, 12.01.2026 в сумі 2000 грн, якими він користувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1-3 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Судом встановлено, що кредині договори між сторонами підписані в електронній формі, електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтворені шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитних договорів з відповідачем в електронному вигляді шляхом підписанням договорів електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами, відповідно ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію".
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за кредитними договорами виконало в повному обсязі - відповідачу надано кредити в розмірі 1500 грн та 2000 грн.
У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами - не повернув кредити, не сплатив відсотки за їх користування, комісію, внаслідок чого згідно з наданими розрахунками заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №6262334 від 21.12.2025, становить 5508 грн, яка складається з тіла кредиту - 1500 грн, відсотків - 1083 грн, неустойки - 2925 грн; за кредитним договором №45879315 від 12.01.2026, в сумі 6431,60 грн, яка складається з тіла кредиту - 2000 грн, відсотків - 111,60 грн, комісії - 320 грн, неустойки - 4000 грн. 
Перевіривши розрахунок заборгованості на відповідність вимогам договору та законодавства, суд не погоджується щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2925 грн, 4000 грн, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" та пункт 6 викладено в новій редакції, яким передбачено умови звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, у тому числі від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності даним Законом України, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності.
Указом Президента України №№64/2022 від 24.02.2022, який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Згідно частин 2, 3 ст.66 Закон України "Про правотворчу діяльність", у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. У разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами різної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають норми, що містяться у нормативно-правовому акті вищої юридичної сили.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічного підходу дотримав Конституційний Суд України у рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)). Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69), від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21(пункт 42), від 09 листопада 2023 року у справі № 420/2411/19 (пункт 75).
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи викладене та те, що неустойка за кредитними договорами нарахована з 04 лютого 2026 року та з 11 лютого 2026 року, тобто під час дії на всій території України воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, а не п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", оскільки норми ЦК України є пріоритетними над нормами Закону.
При зазначених обставинах, відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання, а тому заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 2925 грн, 4000 грн, задоволенню не підлягає.
20.01.2026 ОСОБА_1 по кредитному договору №6262334 від 21.12.2025 здійснено оплату в сумі 303 грн, з яких 75 грн зараховані на погашення неустойки, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати неустойки, тому сплачену суму слід вирахувати з заборгованості по відсоткам - 1083 грн - 75 грн = 1008 грн.
Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитних договорів та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість закредитним договором №6262334 від 21.12.2025 в сумі 2508грн, яка складається з тіла кредиту - 1500 грн, відсотків - 1008 грн; за кредитним договором №45879315 від 12.01.2026, в сумі 2431,60 грн, яка складається з тіла кредиту - 2000 грн, відсотків - 111,60 грн, комісії - 320 грн, разом 4939,60 грн, що становить 41,37 % ціни позову, а у стягненні неустойки в розмірі 6925 грн, слід відмовити згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №11-05/26/ФП від 11.05.2026, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до нього, витяг з акту №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.06.2026 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 на суму 4500 грн, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579939275.1 від 15.10.2025 про перерахування ТОВ "Фінпром маркет" на користь ОСОБА_2 оплату згідно акту №3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 06.10.2025 за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 в сумі 126000 грн.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду викладених у постановах у справі №372/1010/16-ц від 03.05.2018, у справі №826/1216/16 від 27 червня 2018 року затрати на правову допомогу повинні бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited» проти України", заява N 19336/04).
Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн.
Згідно п. 4.2 договору №11-05/26/ФП про надання правничої допомоги від 11.05.2026, за послуги, надані адвокатом, клієнт протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання акту про приймання-передачі наданої правничої допомоги (додаток №2 до цього договору) та отримання від адвоката відповідного рахунку, сплачує винагороду на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок адвоката, вказаний в цьому договорі.
У той же час, до позовної заяви додано витяг з акту № 3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.06.2026 до договору №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 на суму 4500 грн, але самого договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025 не надано. 
Також не надано акта або витяг з нього до договору про надання правничої допомоги №11-05/26/ФП від 11.05.2026 на суму 6500 грн.
Враховуючи те, що до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження факту надання правничої допомоги на суму 6500 грн, із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в сумі 6500 грн до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду через систему "Електронний суд" позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (4939,60/11939,60)х2662,40 = 1101 грн 48 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" (ЄДРПОУ - 43311346, вул. Садова, 31/33, м.Ірпінь, Київська область, 08205, банківські реквізити: НОМЕР_4 в АТ "ПУМБ", код банку 334851) заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 4939(чотири тисячі дев"ятсот тридцять дев"ять) грн 60 (шістдесят) коп. та судовий збір в сумі 1101 (одна тисяча сто одна) грн 48 (сорок вісім) коп.
В іншій частині позову відмовити.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", знаходиться за адресою: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь, Київська область, код ЄДРПОУ - 43311346.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя          В. Ф. Лотуга