Справа № 751/5000/26 	Головуючий у 1 інстанції Яременко І. В. 	
Провадження № 33/4823/616/26 	  	
Категорія - ст. 124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Олійник М.Ю.
за участю:
особи, яка притягається 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
потерпілого ОСОБА_2 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст оскаржуваної постанови.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладений штраф у розмірі 850 грн, а також стягнутий судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 07 травня 2026 року о 18 годині 03 хвилини у м. Чернігів по вул. Громадська, 60, керував автомобілем ВАЗ-21070, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони вул. Козацька в напрямку вул. Інструментальна, та по вул. Громадська не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-210430-20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

2. Вимоги та доводи апеляційної скарги.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржувану постанову ухвалено з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неповного й однобічного з`ясування обставин справи, недослідження доказів та ненадання їм належної правової оцінки. На його думку, суд першої інстанції формально підійшов до встановлення фактичних обставин справи.
Вказав, що його безпідставно визнано винуватим у недотриманні безпечного інтервалу, оскільки порушення Правил дорожнього руху з його боку відсутнє. Натомість водій автомобіля ВАЗ-210430-20, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , здійснив випередження його транспортного засобу з правого боку, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху.
Крім того, апелянт посилався на постанову суду, якою встановлено факт порушення Правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_2 , який під час судового розгляду визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення. Проте, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не врахував зазначене судове рішення та не надав йому належної оцінки під час ухвалення оскаржуваної постанови.

3. Позиції учасників судового провадження.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 просив скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2026 року, а провадження у справі закрити. Додатково пояснив, що правил дорожнього руху не порушував, рухався у своїй полосі руху, натомість водій ОСОБА_2 вирішив об`їхати його з правого боку, що і призвело до зіткнення.
Потерпілий ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову без змін. Пояснив, що дорожньо-транспортна пригода, на його думку, сталася внаслідок дій обох водіїв. За його словами, під час руху він побачив попереду автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який змістився ліворуч, у зв`язку з чим він сприйняв це як намір виконати поворот ліворуч і продовжив рух прямо. Однак у цей момент автомобіль під керуванням ОСОБА_1 змінив напрямок руху дещо вправо, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

4. Оцінка доводів апеляційної скарги та мотиви апеляційного суду
 
Відповідно до ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах апеляційної скарги. Разом із тим він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи.
За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожний доказ підлягає оцінці з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – з точки зору достатності та взаємного зв`язку.
При розгляді справи суд також зобов`язаний з`ясувати всі обставини, передбачені статтями 247 та 280 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не надав належної оцінки наявним доказам та передчасно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд виходить із того, що диспозиція цієї статті є бланкетною. Тому для встановлення об`єктивної сторони правопорушення необхідно встановити конкретне порушення Правил дорожнього руху та перевірити, чи перебувало саме це порушення у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Отже, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає не за будь-яке порушення Правил дорожнього руху, а лише за таке, яке безпосередньо спричинило дорожньо-транспортну пригоду та наслідки, передбачені цією статтею. Сам факт порушення окремих вимог Правил дорожнього руху без встановлення причинного зв`язку із заподіяними наслідками не утворює складу цього адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Момотом Я.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №659903, відповідно до якого ОСОБА_1 07 травня 2026 року о 18 годині 03 хвилини у місті Чернігові по вул. Громадській, 60, керуючи автомобілем ВАЗ-21070, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-210430-20, який рухався у попутному напрямку.
До протоколу долучено схему місця дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення обох водіїв та відеозапис із нагрудних камер працівників поліції.
ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вини не визнав та зазначив, що рухався своєю смугою руху, а зіткнення сталося внаслідок незаконного випередження його автомобіля транспортним засобом ОСОБА_2 з правого боку.
Натомість ОСОБА_2 пояснив, що вирішив об`їхати автомобіль ОСОБА_1 справа, оскільки останній змістився ліворуч, а дорожня обстановка дозволяла виконати такий маневр. На його думку, зіткнення сталося через різкий рух автомобіля ОСОБА_1 праворуч.
Таким чином, пояснення обох учасників дорожньо-транспортної пригоди щодо механізму її виникнення є взаємовиключними та не дозволяють встановити обставини події без інших об`єктивних доказів.
При цьому працівниками поліції очевидців дорожньо-транспортної пригоди не встановлено та не допитано.
Наведене свідчить про те, що під час оформлення матеріалів справи фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди належним чином не встановлено, а складені відносно її учасників матеріали містять взаємовиключні відомості щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Як вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, у ній відображено конфігурацію дороги, напрямки руху транспортних засобів, місце їх кінцевого розташування та виконані лінійні вимірювання.
Разом із тим зазначена схема має виключно графічний характер та відображає дорожню обстановку вже після настання дорожньо-транспортної пригоди. Вона не містить відомостей, які б дозволяли встановити швидкість руху транспортних засобів, траєкторію їх руху безпосередньо перед зіткненням, момент виникнення небезпеки, можливість її своєчасного виявлення кожним із водіїв, а також послідовність їхніх дій до моменту контакту.
Крім того, схема не містить належної фіксації слідів, які могли б достовірно підтвердити механізм дорожньо-транспортної пригоди та місце первинного контакту транспортних засобів. За таких обставин вона не може розглядатися як самостійний та достатній доказ вини особи, а підлягає оцінці виключно у сукупності з іншими доказами.
Водночас суд першої інстанції, посилаючись на зазначені докази, фактично обмежився їх переліком, не розкрив їх змісту та не навів мотивів, з яких дійшов висновку про їх належність, допустимість, достовірність і достатність для підтвердження того, що саме ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу та стану транспортного засобу, зобов`язаний дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. При цьому безпечний інтервал визначається як відстань між боковими частинами транспортних засобів або між ними та іншими об`єктами, яка гарантує безпеку дорожнього руху.
Однак наявні у справі докази не дають можливості достовірно встановити, що саме недотримання ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу стало безпосередньою причиною дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, що саме порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху перебувало у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП.
При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє виключно наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і не наділений повноваженнями встановлювати порушення Правил дорожнього руху іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди або вирішувати питання про їх відповідальність у межах цього провадження.
Таким чином, сукупність наявних у справі доказів не дає можливості достовірно встановити механізм дорожньо-транспортної пригоди, конкретне порушення Правил дорожнього руху, допущене ОСОБА_1 , а головне – причинний зв`язок між таким порушенням і настанням наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП обов`язок доведення вини особи покладається на орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

5. Висновки апеляційного суду
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі аналізу наявних матеріалів справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом, провадження по справі піддягає закриттю у зв`язку відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Керуючись статями 7, 251, 252, 280, 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2026 року – скасувати та постановити нову.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ю. Олійник