Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/1755/25
Провадження № 2/542/214/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області 
в складі головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,
позивачки – ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Захарова Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея Миколи Андрійовича, ОСОБА_2 , про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною та зобов`язання вчинити дії, суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 08.10.2025 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною та зобов`язання вчинити дії, посилалась на наступні обставини: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .
Після її смерті приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Охрей М.А. була відкрита спадкова справа №18/2025.
Спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняли її доньки: вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Зазначає, що за час свого життя, 23 вересня 2024 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Кожем`як Р.В., реєстровий номер 399, яким заповідала їй все належне майно.
По закінченню 6-місячного строку на прийняття спадщини, вона звернулась до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, відповідач постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив. 
Підставою для відмови було зазначено те, що до нотаріуса звернулось 2 спадкоємці після померлої ОСОБА_3 - її доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_2 , що зареєстрований за реєстровим номером 117 та посвідчений виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району; а також становлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_1 , що зареєстрований за реєстровим номером 339 та посвідчений виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району; враховуючи наявність двох заповітів, підставою для відмови визначено - «відсутнє чітке зазначення майна, що заповідається, зокрема не вказано конкретні об`єкти нерухомості або їх адреси».
Позивачка зазначає, що не може погодитись із такою позицією приватного нотаріуса Охрея М.А., вважає, що вказана постанова про відмову винесена із порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.
Так, відповідно до тексту заповіту від 23 вересня 2024 року, ОСОБА_3 зробила наступне розпорядження на випадок своєї смерті «усе інше належне мені майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, на яке я матиму право по закону, та усе, що належатиме мані на день моєї смерті заповідаю доньці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказаний заповіт є чинним та не оспорюється жодною із сторін.
Зазначає, що померла ОСОБА_3 мала у своїй власності наступні об`єкти: житловий будинок, набутий у 2006 році, дві земельні ділянки приватизовані у 2009 році (одна з яких під будинком, інша - для ведення особистого селянського господарства). Іншого майна померла ОСОБА_3 не мала.
Позивачка вказує, що як на момент складання заповіту у 2023 році, так і в 2024 році на її користь, померла ОСОБА_3 розпорядилась усім належним їй без виключення майном. Вважає, що складаючи заповіт від 23.09.2024 року ОСОБА_3 чітко та зрозуміло висловила своє бажання залишити їй усе своє без виключення майно. Вказаний заповіт вчинено 23.09.2024 року, тобто є останнім, що був зроблений померлою ОСОБА_3 , таким чином, скасовує усі попередні заповіти, зокрема, заповіт на ім`я доньки - ОСОБА_2 , що був вчинений 18.05.2023 року.
Розміщення речень у тексті розпорядження ніяким чином не змінює волю померлої ОСОБА_3 та/або не робить її незрозумілою та/або такою, що потребує додаткового тлумачення, тощо.
Таким чином вказує, що зазначена у постанові підстава для відмови у вчиненні нотаріальної дії не відповідає фактичним обставинам справи, так як: текст заповіту є чітким, зрозумілим і не допускає різного трактування; розпорядження померлої ОСОБА_3 охоплює все, без виключення, належне їй майно на момент смерті, а тому не потребує зазначення конкретного переліку або адрес; все майно було набуте померлою ОСОБА_3 задовго до моменту її смерті; заповіт від 23.09.2024 року скасовує попередній заповіт у повному обсязі.
Отже, вона є належним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 на підставі заповіту від 23.09.2024 року за реєстровим номером 399, що посвідчений виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району, а тому постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2025 року є протиправною та підлягає скасуванню.
Просила визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2025 року, що видана приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Охреєм М.А., протиправною, скасувати її та зобов`язати приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея М.А. повторно розглянути її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 13.10.2025 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 11.11.2025 року (а.с.26).
Ухвалою суду від 29.10.2025 року задоволено заяву представника позивача адвоката Захарова Т.Г. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.38).
Ухвалою суду від 01.12.2025 року витребувано докази, залучено до участі у справі - ОСОБА_2 в якості співвідповідачки, виключивши її з числа третіх осіб, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.59-60).
22.12.2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.01.2026 року (а.с.95).
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково пояснила, що вона разом з мамою ОСОБА_3 звертались до сільської ради для того, щоб мати склала новий заповіт. При цьому мати говорила, що вона «зробила помилку та хоче її виправити», й хоче «переписати будинок на неї».
Просила позов задовольнити.
Представник позивачки адвокат Захаров Т.Г. в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. 
Позов просив задовольнити. 
Відповідач приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Охрей М.А. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а.с. 139), надавши заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 41).
06.11.2025 року відповідачем приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Охреєм М.А. був наданий відзив на позовну заяву (а.с.43), в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 . Після її смерті ним була відкрита спадкова справа №18/2025. Спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняли її доньки: 10.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 
ОСОБА_3 за час свого життя склала два заповіти:
-18.05.2023 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Кожем`як Р.В., зареєстрований в реєстрі за №117, яким заповідала «усе належне їй майно» дочці ОСОБА_2 
-та 23.09.2024 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Кожем`як Р.В., заререєстрований в реєстрі за №339, яким заповідала «усе інше належне їй майно» позивачці ОСОБА_1 .
Таким чином: 2-й заповіт виходить з 1-го, що вносить протиріччя у зміст 2-го заповіту, оскільки не зазначено яким є «усе інше належне їй майно» і не відомо, як заповітами заповідач поділив своє майно між спадкоємцями, не відомо повністю чи частково скасовує попередній заповіт, повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить, хто ж є спадкоємцем якого майна. Тлумачення заповіту спадкоємцями — це встановлення точної волі спадкодавця, якщо заповіт незрозумілий, суперечливий або нечітко сформульований. Оскільки спадкоємці ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) не могли домовитися та не виявили бажання спільно прийти до нотаріуса, провести тлумачення заповіту за участю нотаріуса, по закінченню шестимісячного строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулась до нього із заявою про видачу спадкового майна, на що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та 16.06.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Просив відмовити в задоволенні позові ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання відповідно до п.п.1, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 99, 105, 115-116, 140-141), та не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала.
Представник відповідачки адвокат Касян В.В. в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання (а.с.143), надавши письмові пояснення у справі, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нотаріус діяв правомірно, оскільки у нього були відсутні правові підстави для видачі позивачці свідоцтво про право на спадщину.
Так, заповітом від 18.05.2023 року спадкодавець ОСОБА_3 заповіла «усе належне майно» відповідачці ОСОБА_2 , а наступним заповтом від 23.09.2024 року ОСОБА_3 заповіла «усе інше належне майно» ОСОБА_1 .
Вважає, що формулювання в другому заповіті «усе інше майно» за наявності попереднього заповіту на «усе майно» створює юридичну невизначеність. Нотаріус же не має повноважень самостійно тлумачити волю спадкодавця, здійснювати перерозподіл часток чи встановлювати яке саме майно є «іншим». Тому вважає, що за відсутності в другому заповіті чіткого переліку чи обсягу майна, нотаріус діяв правомірно.
Крім того вважає, що обраний позивачем спосіб захисту, за яким ОСОБА_1 просить зобов`язати нотаріуса повторно розглянути її заяву, неефективним, оскільки навіть у разі задоволення позову у нотаріуса буде відсутня правова можливість встановити склад і обсяг спадкового майна, що охоплюється поняттям «усе інше майно». Та повторний розгляд нотаріусом заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину призведе до вчинення нотаріусом аналогічної (повторної) дії - відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Суд, вислухавши пояснення у вступному слові позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Захарова Т.Г., дослідивши письмові докази, допитавши свідка  ОСОБА_4 , вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , що вбачається із свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 (а.с. 78 на звороті), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 08.04.2025 (а.с.79), довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського районного управління юстиції (а.с.80). 
А також матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.88 на звороті), свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.89).
ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9, 80 на звороті) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після її смерті відкрилася спадщина на належне ОСОБА_3 майно, а саме:
- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2006 року;
- земельну ділянку площею 0,1905, кадастровий номер 5323483201:01:001:0054, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ЯЗ 011793, виданого 23.07.2009;
- земельну ділянку площею 0,1093 га кадастровий номер 5323483201:01:001:0053, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю ЯЗ 011792, виданого 23.07.2009 (а.с. 16-17).
За життя ОСОБА_3 складено два заповіти. 
18 травня 2023 року ОСОБА_3 складений заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Кожем’яком Р.В., зареєстрований в реєстрі за №117, відповідно до якого ОСОБА_3 усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день її смерті заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.88).
23 вересня 2024 року ОСОБА_3 складений заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Кожем’яком Р.В., зареєстрований в реєстрі за №339, відповідно до якого ОСОБА_3 усе інше належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день її смерті заповіла доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.82).
Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с.76, 85) та нотаріусом була заведена спадкова справа №18/2025 року щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.75-91).
Так, з матеріалів вищевказаної спадкової справи вбачається, що подані заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23.09.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №339 та від ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 18.05.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №117 (а.с. 76, 85).
Згідно з довідкою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області №12/15.1-41 від 08.01.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 81).
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.76, 85) та є спадкоємцями, які прийняли спадщину.
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 (а.с.90). 
16.06.2025 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охреєм М.А. прийнято постанову, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на заявлене спадкове майно (а.с.91).
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що згідно ст.ст.1268, 1270 ЦК України спадщину прийняли: ОСОБА_1 – дочка померлої ОСОБА_3 , згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 23.09.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №339 та ОСОБА_2 , дочка померлої ОСОБА_3 , згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 18.05.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №117, між якими виник спір, так у поданому заповіті, посвідченому виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області 23.09.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №339, наявні наступні неясності: відсутнє чітке зазначення майна, що заповідається, зокрема, не вказано конкретні об`єкти нерухомості або їх адреси (а.с. 91).
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він, будучи секретарем виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області посвідчував заповіти, складені ОСОБА_3 . Дійсно, вона двічі зверталась до виконавчого комітету з метою посвідчення заповітів. Так, склавши перший заповіт на одну з дочок, вона через деякий час прийшла знову та сказала, що хоче скласти інший заповіт. При цьому вона говорила, що вона передумала, так як нічого не залишила молодшій дочці та «треба їй хату відписати». Другий заповіт був складений нею на користь іншої дочки та посвідчений ним. Зазначає, що слово «інше майно» є технічною помилкою, що вона мала на увазі все належне мано. Вона говорила про будинок, й він зрозумів, що будинок й був усім майном. Вважає, що попередній заповіт був скасований новим. 
У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав – це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець зобов`язаний з`явитися до нотаріуса особисто. Він повинен пред`явити документ, що підтверджує його особу, а також свідоцтво про смерть спадкодавця, щоб нотаріус зміг встановити час відкриття спадщини. Також спадкоємець повинен повідомити нотаріуса про місце відкриття спадщини та про наявність інших спадкоємців (якщо йому про це відомо) незалежно від того, прийняли вони спадщину фактично або зобов`язані для її прийняття подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.
Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/5571/16 (провадження № 61-16933св19)).
Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2025 року у справі № 309/2327/21 (провадження № 61-10181св24).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), щодо яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.
Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтересам порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду із відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, щодо яких виник спір.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 405/8279/15-ц (провадження № 61-17825св18).
Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.
Згідно із підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиці Українии від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Згідно із пунктом 4.16. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Підпунктом 5.2 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено що, якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 Цивільного кодексу України.
Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.
Не заперечується передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат» право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію. Однак, при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса.
Якщо при визначенні таким чином предмета позову суд дійде висновку про наявність спору про право цивільне між позивачем та іншою особою (наприклад, другою стороною договору, який фактично оспорюється позивачем), то належним відповідачем у такій справі буде саме ця інша особа, а не нотаріус. Сам же нотаріус може бути залучений судом як третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у такій справі фактично жодним чином не впливає на нотаріуса, оскільки він не в змозі своїми діями або припиненням своїх дій вплинути на поновлення порушеного права позивача.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 367/2847/16-ц (провадження № 61-13640св18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року по справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) виклала висновок, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.
При цьому суд зазначає, що за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (провадження № 14-317цс19) та інші).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
Предметом позову у цій справі позивачка ОСОБА_1 визначила вимоги про визнання постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея М.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2025 року протиправною, скасувати її та зобов`язати приватного нотаріуса повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 .
Посилаючись на те що, в даному випадку відсутня конкуренція заповітів, так як заповітом від 23.09.2024 року ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 усе своє майно, текст заповіту є чітким і зрозумілим, не допускає різного трактування; все майно було набуто померлою ОСОБА_3 задовго до її смерті, тому вважає, що попередній заповіт від 18.05.2023 року, що складений на користь ОСОБА_5 , є повністю скасованим.
Згідго зі ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.  Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.  Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.  Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни.
Отже, при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:
-по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;
-по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.
В даному випадку спадкодавцем ОСОБА_3 новим заповітом від 23.09.2024 року був змінений спадкоємець, а щодо спадкового майна зазначено розпорядження, що «усе інше належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день її смерті заповіла доньці ОСОБА_1 », що робить його зміст нечітким та незрозумілим, враховуючи, що в попередньому заповіті від 18.05.2023 року спадкодавець ОСОБА_3 робить розпорядження про те що «усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на яке вона матиме право по закону, та усе те, що належатиме їй на день її смерті заповіла ОСОБА_2 », а також, враховуючи й те, що все майно спадкодавцем було набуто до вчинення першого заповіту від 18.05.2023 року.
Зазначені вище обставини, виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, позбавляло нотаріуса можливості визначити конкретний склад майна, яке успадковує позивачка та давало би підстави для видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно
Ураховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея М.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2025 року як і не встановлено правових підстав для покладення на приватного нотаріуса зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_3 .
За встановлених судом обставин, фактично між спадкоємицями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо змісту та співвідношення двох заповітів та відповідно щодо спадкування спадкового майна після смерті ОСОБА_3 . 
Та, виходячи зі змісту позовних вимог, позивачка фактично намагається довести те, що заповіт від 23.04.2024 року, складений на її користь, повністю скасував заповіт, складений 18.05.2023 року на користь ОСОБА_2 , оскільки розпорядження ОСОБА_6 охоплює все без виключення належне їй майно на момент смерті, а тому не потребує зазначення конкретного переліку або адрес та вона, позивачка, є спадкоємицею всього майна після смерті матері ОСОБА_3 за заповітом від 23.09.2024 року. 
При цьому у подібних правовідносинах відповідачем є не нотаріус, а саме інший із спадкоємців і лише при такому складі учасників процесу досліджуються обставини, на які посилається позивачка.
Одночасно слід зазначити, що ухвалою суду від 01.12.2025 року ОСОБА_2 була залучена до участі у справі в якості співвідповідачки, однак позивачкою не уточнювались та не змінювались позовні вимоги, до ОСОБА_2 конкретна позовна вимога заявлена не була, зокрема, про визнання права власності на спадкове майно. 
За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачкою способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивачки і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1  до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея Миколи Андрійовича, ОСОБА_2 , про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;
представник позивачки: адвокат Захаров Тарас Григорович, адреса робочого місця: вул.Раїси Кириченко, буд.1, Київський район, м.Полтава;
відповідач: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Охрей Микола Андрійович, адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ;
представник відповідачки ОСОБА_2 : адвокат Касьян Віра Василівна, адреса робочого місця: вул.Юліана Матвійчука, 67А, м.Полтава.

Суддя Новосанжарського районного суду
Полтавської області        Ю.О.Афанасьєва